№ 207/826/21
№ 2/207/613/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Пильовій І.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування уточнених позовних вимог вказав, що 12.12.2020 року о 12:50 год., в м. Кам`янське по вул. Січеславський шлях, 40, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , перед початком руху з прилеглої території не надав переваги у русі автомобілю «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в наслідок чого скоїв з ним зіткнення. Цим порушив п.п.10.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 з наступними змінами та доповненнями. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.12.2020 року у справі №207/2938/20, ОСОБА_3 за вчинення вказаної ДТП було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля №8119 від 27.01.2021 року встановлено, що вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 163872,37 грн. 30.09.2020 року між АТ «Страхова Компанія «МЕГА-ГАРАНТ» та ОСОБА_4 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і видано Поліс №200929800, згідно з яким була застрахована його відповідальність як власника автомобіля «FORD MONDEO» д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 . 17.02.2021 року АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» йому було відмовлено у здійсненні страхової виплати, оскільки на думку компанії ОСОБА_3 керував автомобілем неправомірно, оскільки тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України, виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну. В зв`язку з цим страхова компанія повідомила, що відповідальність ОСОБА_3 не може вважатися такою, що була застрахована за Полісом №200929800. Просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судове засідання не з`явились. Надали відзив на позовну заяву, згідно якого заперечують проти задоволення позовних вимог та просять відмовити в їх задоволенні. Зазначають, що з огляду на вимоги ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач ОСОБА_2 , який є потерпілим, відповідач ОСОБА_3 , який є особою яка керувала транспортним засобом, відповідач ОСОБА_4 , який є страхувальником та АТ «СК «Мега-Гарант», з яким ОСОБА_4 було укладено договір обов`язкового страхування і видано Поліс №200929800, згідно з яким була застрахована його відповідальність як власника автомобіля «FORD MONDEO», яке є страховиком, усі вони є суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Використання власником транспортного засобу, страхувальником ОСОБА_4 власного транспортного засобу, при відсутності в нього водійського посвідчення, шляхом надання права керування даним транспортним засобом особі, яка має таке посвідчення водія - ОСОБА_3 для своїх особистих потреб, не містить жодних порушень ч.4 ст. 380 МК України. Посилання страховика на те, що начебто ОСОБА_3 не може вважатися особою, відповідальність якої застрахована, як на підставу відмови у здійсненні страхових виплат, не відповідає вимогам чинного законодавства, є безпідставним та незаконним. Таким чином вважають, що у зв`язку з наявністю страхового полісу в якому зазначено розмір ліміту страхового відшкодування - 130000,00 грн., саме страхова компанія повинна здійснювати страхові відшкодування в даному розмірі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача АТ «СК «Мега-Гарант» в судове засідання не з`явився. Проти задоволення позову заперечують та просять відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначають, що під час врегулювання страхової події було встановлено, що страхувальником транспортного засобу був ОСОБА_4 , а під час ДТП керував транспортним засобом ОСОБА_3 . Отже, водій ОСОБА_3 на час ДТП не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу «FORD MONDEO», у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно Полісу №200929800. Тобто відсутні підстави вважати ДТП страховим випадком, а відтак у АТ «СК «Мега-Гарант» не настав обов`язок щодо виплати страхового відшкодування.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

В судовому засіданні встановлені наступні обставини.

12.12.2020 року о 12:50 год., в м. Кам`янське по вул. Січеславський шлях, 40, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 , перед початком руху з прилеглої території не надав переваги у русі автомобілю «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в наслідок чого скоїв з ним зіткнення. Цим порушив п.п.10.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 з наступними змінами та доповненнями. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.12.2020 року у справі №207/2938/20, ОСОБА_3 за вчинення вказаної ДТП було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 04.01.2021 року.

Цивільно-правова відповідальність за автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_2 , страхувальник ОСОБА_2 , згідно полісу №АР/7325680 застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне), що підтверджується відповідним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, згідно якого максимальна сума страхової виплати за шкоду заподіяну майну потерпілого складає 130000 грн. 00 коп. з франшизою 2500,00 грн. (а.с.17).

Відповідно до висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №8119 від 27.01.2021 року встановлено, що вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 163872,37 грн. (а.с.6-13).

30.09.2020 року між АТ «Страхова Компанія «МЕГА-ГАРАНТ» та ОСОБА_4 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і видано Поліс №200929800, згідно з яким була застрахована його відповідальність як власника автомобіля «FORD MONDEO» д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .

23.01.2021 року позивачем ОСОБА_2 було направлено на адресу АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування, однак у здійсненні страхової виплати йому було відмовлено, оскільки на момент ДТП автомобілем «FORD MONDEO» д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився в митному режимі тимчасового ввезення, керував ОСОБА_3 , а не особа, яка ввезла його на територію України, отже цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 не може вважатися такою, що була застрахована за Полісом.

Таким чином, на думку АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» ОСОБА_4 неправомірно передав керування автомобіля «FORD MONDEO» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 , що стало причиною відмови у здійсненні страхової виплати.

Згідно із ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України, ш кода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 1.4 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Статтями 3 та 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що о бов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно до вимог ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

За змістом ч.1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Як передбачено п.37.1 ст.37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що законним володільцем (користувачем) транспортного засобу, є особа, яка за дорученням власника на відповідній правовій підставі здійснює правомочності щодо транспортного засобу, тримає його у себе та керує ним.

У володінні (користуванні) особи може перебувати транспортний засіб, який ввезений на митну територію України для тимчасового користування та зареєстрований в іншій країні.

Законне володіння (користування) транспортним засобом презюмується, тобто володілець (користувач) є таким, що правомірно експлуатує транспортний засіб, поки не буде доведено протилежне.

За змістом ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася з участю зазначеного у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу, за умови його експлуатації особами, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

У разі виникнення такої дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілому завдана майнова шкода, зокрема шкода, пов`язана з пошкодженням або знищенням транспортного засобу, страховик повинен відшкодувати цю шкоду відповідно до умов договору страхування (полісу).

Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати лише з підстав, установлених договором або законом.

Зібрані докази вказують на те, що на час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 керував автомобілем «FORD MONDEO» д.н.з. НОМЕР_3 , який був тимчасово ввезений на митну територію України, а також зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 завдані матеріальні збитки.

АТ «СК «Мега-Гарант» не було надано суду належних і допустимих доказів, які б підтвердили незаконне заволодіння ОСОБА_3 транспортним засобом, а лист Слобожанської митниці Державної митної служби України від 11.02.2021 року №7.14-08-2/7.14-27/13/1720 щодо обставин ввезення автомобіля «FORD MONDEO» д.н.з. НОМЕР_3 на митну територію України не містить достатню інформацію щодо предмета доказування та є неналежним доказом.

Судом було постановлено ухвалу про витребування у АТ «СК «Мега-Гарант» доказів, яка була скерована на їх адресу 09.06.2023 року та 13.07.2023 року. Однак, ухвалу суду виконано не було.

У зв`язку з цим, автомобіль «FORD MONDEO» д.н.з. НОМЕР_3 є забезпеченим транспортним засобом, а ОСОБА_3 особою, відповідальність якої застрахована.

Отже, дорожньо-транспортна пригода, що сталася з участю автомобіля «FORD MONDEO» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого настала відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну майну ОСОБА_2 , є страховим випадком. Тому АТ «СК «Мега-Гарант» зобов`язано відшкодувати позивачу завдану шкоду в порядку страхової виплати. Відмова АТ «СК «Мега-Гарант» здійснити страхову виплату є незаконною.

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В даному випадку ліміт виплати відповідно до укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Поліс №200929800 складає 130000 гривень, в той час як збитки від ДТП значно більші.

Оскільки матеріалами справи не доведена вина відповідача ОСОБА_4 у скоєнні ДТП, суд вважає необхідним відмовити в позовних вимогах щодо стягнення з ОСОБА_4 матеріальних збитків.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме вважає необхідним стягнути з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди 130000,00 грн., а також стягнути з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди 33872,37 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1638,73 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 397, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди 130000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди 33872 (тридцять три тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 37 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати: 819 гривень 36 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати: 819 гривень 36 копійок судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22 вересня 2023 року.

Суддя Подобєд О.К.