Справа № 456/1025/22 Головуючий у 1 інстанції: Сас С. С.
Провадження № 22-ц/811/1865/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю - представника відповідача - адвоката Блажевського П.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2023 року (повний текст рішення складено 18 травня 2023 року), у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступником якого є акціонерне товариство «Сенс Банк»), приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора (нотаріуса) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

у березні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом, в якому з урахування заяви про зміну предмету позову просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївна про скасування запису про право власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0586 га., що розташована по АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, цільове призначення для обслуговування житлового будинку;

- визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївна про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51737345 від 23.03.2020 року про державну реєстрацію права на об`єкт нерухомого майна будинок АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Альфа-Банк», , та рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївна про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51738339 від 23.03.2020 року про державну реєстрацію права на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,0586 га, що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку за акціонерним товариством «Альфа-Банк»;

- зобов`язати приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христину Миколаївну скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: від 23.03.2020 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51737345 від 23.03.2020 року про державну реєстрацію права на об`єкт нерухомого майна - будинок АДРЕСА_1 за акціонерним товариством «Альфа-Банк», та від 23.03.2020 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51738339 на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку площею 0,0586 га, що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:014:0130, цільове призначення для обслуговування житлового будинку за акціонерним товариством «Альфа-Банк» .

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 24 вересня 2008 року між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 629/3-182 зі сплатою процентної ставки по кредиту 15 % річних з кінцевим терміном повернення до 23 вересня 2028 року. В забезпечення виконання зобов`язань по даному договору кредиту 24 вересня 2008 року між позивачем та банком було укладено іпотечний договір № 5390 за умовами якого позивач (іпотекодавець) передала в іпотеку банку в якості забезпечення зобов`язання будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 337,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,586 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:014:0130, надану для обслуговування житлового будинку. В подальшому 30 липня 2009 року укладено договір про внесення змін до договору іпотеки. Згідно рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до акціонерного товариства «Альфа-Банк», де в п.п. 1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у акціонерного товариств «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. У серпні 2020 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на користування майном та зняття їх з реєстраційного обліку. В додатках до позовної заяви долучили витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 205037358. Проаналізувавши цей витяг, позивачу стало відомо, що 19 березня 2020 року державним реєстратором приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною перереєстровано за іпотекодержателем - акціонерним товариством «Альфа-БАНК» майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0586 га, що розташована на АДРЕСА_2 , кадастровий :01:014:0130, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та житловий будинок АДРЕСА_2 , про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51737345 від 23.03.2020 року 11:31:02. Підстави виникнення права власності на земельну ділянку Державним реєстратором зазначено - записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51738339 від 23.03.2020 року 11:59:55. Позивач вважає, що рішення державного реєстратора (нотаріуса) індексний номер: 51738339 від 23.03.2020 року про державну реєстрацію земельної ділянки, відповідно до якого, було звернуто стягнення за статтею 37 Закону України «Про іпотеку», тобто, перереєстровано за іпотекодержателем та рішення державного реєстратора (нотаріуса) індексний номер: 51737345 від 23.03.2020 року про державну реєстрацію житлового будинку з кафе є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки приватний нотаріус звернув стягнення на нерухоме майно, в той час коли предмет іпотеки перебував під обтяженнями, накладеними виконавчою службою, а саме згідно з постановою від 15 липня 2019 року у ВП 59491747 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича при примусовому виконанні виконавчого листа № 456/2268/14 від 06 травня 2016 року. Цей арешт, накладений на предмет іпотеки був перешкодою для здійснення перереєстрації права власності на предмет іпотеки, а відтак нотаріус повинен був відмовити у проведенні такої реєстрації.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Сенс Банк», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора (нотаріуса) про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила таке в апеляційному порядку, подавши в липні 2023 року апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що оскільки банк вже використав судовий спосіб задоволення своїх вимог, адже існує судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто право іпотекодержателя є захищене, відтак, оскаржувана позивачем перереєстрація предмета іпотеки на відповідача, проведена приватним нотаріусом, призведене до подвійного накладення стягнення на предмет іпотеки.

Поза увагою суду також залишилось те, що матеріали справи не містять доказів вручення позивачу попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, як обов`язкової передумови для звернення стягнення на підставі положень статті 37 Закону України «Про іпотеку», а сама перереєстрація відбулась в період, коли предмет іпотеки був обтяжений (арештований) згідно із рішенням приватного виконавця, що свідчить про незаконність такої дії, вчиненої приватним нотаріусом як державним реєстратором.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника АТ «Сенс Банк», перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 24 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 629/3-182 зі сплатою процентної ставки по кредиту 15 % річних, з кінцевим терміном повернення до 23 вересня 2028 року.

В забезпечення виконання зобов`язань по даному договору кредиту 24 вересня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та банком було укладено іпотечний договір № 5390 за умовами якого позивач та іпотекодавець передала в іпотеку банку в якості забезпечення зобов`язання будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 337,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,586 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:014:0130, надану для обслуговування житлового будинку.

Також з матеріалів справи убачається, що 09 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 629/3-022 зі сплатою процентної ставки по кредиту 13 % річних, з кінцевим терміном повернення до 09 лютого 2022 року.

В забезпечення виконання зобов`язань по даному договору кредиту 09 лютого 2007 року між позивачем та банком було укладено іпотечний договір № 620 за умовами якого позивач та іпотекодавець передали в іпотеку банку в якості забезпечення зобов`язання будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 254,8 кв.м. та земельну ділянку площею 0,586 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:014:0130, надану для обслуговування житлового будинку.

16 листопада 2007 року та 24 вересня 2008 року укладено договори про внесення змін до договору іпотеки від 09 лютого 2007 року.

15 жовтня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» було прийнято рішення № 5/2019 про припинення акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до акціонерного товариства «Альфа-Банк», де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у акціонерного товариств «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року.

Станом на час розгляду справи судом першої інстанції найменування АТ «Альфа-Банк» змінено на АТ «Сенс Банк».

23 березня 2020 року приватним нотаріусом Барбуляк Христиною Миколаївною прийнято рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень № 51737345, яким проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований: АДРЕСА_2 за АТ «Альфа-Банк».

Згідно витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на житловий будинок з кафе загальною площею 337,4 кв.м, житловою 102,5 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровано за АТ «Альфа Банк» приватним нотаріусом Львівського міського округу Барбуляк Христиною Миколаївною, підстава виникнення права власності: копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 537, виданий 17.10.2019, видавник: УКРПОШТА; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 553, виданий 17.10.2019 видавник: УКРПОШТА; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 529, виданий 17.10.2019, видавник: УКРПОШТА; копія повідомлення, серія та номер: USB/340, виданий 04.10.2019, видавник: АТ «УКРСОЦБАНК»; іпотечний договір, серія та номер: 620, виданий 09.02.2007, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу; договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 5389, виданий 24.09.2008, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу; договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 8004, виданий 16.11.2007, видавник: ОСОБА_6 , приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу.

23 березня 2020 року приватним нотаріусом Барбуляк Христиною Миколаївною прийнято рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень № 51738339, яким проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0130 за АТ «Альфа-Банк».

Згідно відповіді з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0130 Стрийський район, Львівська область, зареєстровано за АТ «Альфа Банк» приватним нотаріусом Львівського міського округу Барбуляк Христиною Миколаївною, підстава виникнення права власності: копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 537, виданий 17.10.2019, видавник: УКРПОШТА; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 553, виданий 17.10.2019 видавник: УКРПОШТА; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 529, виданий 17.10.2019, видавник: УКРПОШТА; копія повідомлення, серія та номер: USB/340, виданий 04.10.2019, видавник: АТ «УКРСОЦБАНК»; іпотечний договір, серія та номер: 620, виданий 09.02.2007, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу; договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 5389, виданий 24.09.2008, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу; договір про внесення змін до іпотечного договору, серія та номер: 8004, виданий 16.11.2007, видавник: Чернилевська М.М., приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу.

Власником житлового будинку та земельної ділянки, станом на момент розгляду справи судами обох інстанцій залишається АТ «Сенс Банк».

Також встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича від 12 листопада 2018 року у АСВП 57672040 (яка була чинною станом на 23 березня 2022 року), винесеною при примусовому виконанні виконавчого листа № 456/2268/14 від 06 травня 2016 року, вирішено описати майно боржника ОСОБА_1 та накладено арешт на майно боржника, зокрема, на житловий будинок та земельну ділянку, які були предметом іпотеки, згідно з договором від 09 лютого 2007 року.

У цій справі оспорюється позивачем та вирішується судом те, чи може іпотекодержатель реалізувати свої права, передбачені Законом України «Про іпотеку», зокрема статтею 37 цього Закону, а саме набути право власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, під час того, коли наявне обтяження щодо цього майна, зареєстроване після реєстрації права іпотеки щодо такого майна, та після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Відповідно до частини першої четвертої статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваних реєстраційних дій) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (пункт 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору (пункт 5 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

03 липня 2018 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII (далі - Закон № 2478-VIII). Згідно з пунктом 10 розділу І цього Закону частину четверту статті 24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» парламент доповнив пунктом 7 про те, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі «державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно, не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Закон № 2478-VIII застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону (пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2478-VIII) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 (провадження № 14-181цс20).

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 2-5285/10 (провадження № 61-8422св20) викладено такий висновок:

«Іпотека за договором іпотеки була зареєстрована за АБ «Укоопспілка» ще 25 червня 2007 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2010 року накладено арешт на предмет іпотеки. Той факт, що іпотека зареєстрована саме за ОСОБА_3 лише 24 вересня 2019 року на підставі договорів відступлення права вимоги не змінює факту виникнення у банку права іпотеки на квартиру 25 червня 2007 року.

Отже, за змістом пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» станом на день звернення до суду ОСОБА_3 , яка набула від банку права іпотекодержателя щодо іпотеки, зареєстрованої за банком ще 25 червня 2007 року, наявність обтяження речових прав на квартиру, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2010 року про арешт майна боржника, не могло бути підставою для відмови ОСОБА_3 у державній реєстрації права власності на квартиру у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Така підстава для відмови існувала до моменту введення в дію 04 лютого 2019 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 грудня 2019 року у справі № 923/880/18 (пункти 4.44-4.45)).

З огляду на викладене ОСОБА_3 не доведено порушення її права іпотекодержателя щодо реєстрації права власності на квартиру через накладення на неї арешту ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2010 року».

Висновок щодо необхідності з`ясування питання при вирішенні спорів щодо оскарження державної реєстрації права на предмет іпотеки за іпотекодержателем як часу проведення такої реєстрації (до моменту набрання чинності Законом № 2478-VIII, чи після цього), так і суб`єкта, за яким реєструється таке право фінансова установа/не фінансова установа, викладено в постанові Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі №686/26138/18 (провадження № 61-1215св22), що свідчить про усталеність підходу Верховного Суду у справах такої категорії.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини першої статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається встановлено, що право іпотеки виникло у 2007 році, арешт на предмет іпотеки накладено у 2018 році, а спірна реєстрація проведена у 2020 році за фінансовою установою.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, однак помилився щодо підстав для такої відмови, адже вдався до аналізу законності/незаконності процедури реєстрації, хоча слід було відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. У цьому зв`язку колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід змінити в мотивувальній частині, зазначивши підстави для відмови в задоволенні позову, вказані у цій постанові.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина третя статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Аналіз змісту позовної заяви та заяви про зміну предмета позову свідчить, що у цих документах позивач вказала підставами позову те, що на момент проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, був накладений арешт на це майно в рамках виконавчого провадження.

З огляду на це, враховуючи наведені положення процесуального закону, колегія суддів не здійснює перевірку доводів апеляційної скарги щодо недотримання відповідачем процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, а також щодо подвійного звернення стягнення на предмет іпотеки, та захисту інтересів відповідача у зв`язку із наявністю рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Щодо позовних вимог до приватного нотаріуса

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (Провадження № 12-31гс22).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 зробила висновок про те, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивач визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17.

Зміст і характер відносин між учасниками справи в цій справі, встановлені судами обставини справи, підтверджують, що спір у позивача виник саме з АТ «Сенс Банк» з приводу порушення права власності позивача на спірне нерухоме майно внаслідок реєстрації за банком такого права. А відтак, приватний нотаріус є неналежним відповідачем, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до нього, необхідно було відмовити у зв`язку з пред`явленням їх до неналежного відповідача, тобто з інших правових підстав.

За таких підстав суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову в цій частині, однак помилився щодо мотивів такої відмови, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса.

Відповідно до вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, або змінити рішення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення слід змінити, виклавши мотивувальну частину такого в редакції цієї постанови, а в решті оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, а саме те, що оскаржуване рішення змінено лише в мотивувальній частині, підстави для здійснення розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи судами двох інстанцій, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич