КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 361/5958/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/7974/2023Головуючий у суді першої інстанції - Радзівіл А.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О, Соколова В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, стягнення штрафних санкцій та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на користь позивача 8 500,00 грн безпідставно набутих коштів, 2 387,59 грн штрафних санкцій, та 10 000,00 грн моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21.02.2020 ОСОБА_1 через систему платежів АТ КБ «ПриватБанк», а саме через систему Приват 24, зі свого рахунку на рахунок ОСОБА_2 сплатив кошти у розмірі 8 500,00 грн. Вказані кошти були сплачені безпідставно, у зв`язку з чим відповідач повинен повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти. Відповідач після численних телефонних розмов відмовляється повертати зазначені кошти. Зазначені обставини сталі підставою для звернення до суду з даним позовом (а.с. 1-3).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2023у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 8 500,00 грн., стягнення штрафних санкцій в розмірі 2 387,00 грн., моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. відмовлено (а.с. 88-92).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказує, що позивач, який має банківський рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», 21.02.2020 здійснював грошовий переказ власних коштів зі свого рахунку на рахунок іншої фізичної особи в АТ КБ «ПриватБанк» через мобільний сервіс (додаток) ойлайн-банкінгу зазначеного банку «Приват24». Однак при введенні інформації про одержувача зазначених коштів позивач допустив описку (помилку) при роботі із шаблонами платежів за картковими рахунками, у зв`язку із чим помилково і неумисно здійснив переказ зазначених грошових коштів на картковий банківський рахунок у цій же банківській установі, проте іншої, ніж та, якій він планував переказати кошти, фізичної особи-клієнта банку ОСОБА_2 , що також має картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк».

У зв`язку з тим, що позивачем через неправильно (некоректно) введені відомості, помилково здійснив платіж на користь іншої фізичної особи (а саме на рахунок відповідача), якій він не збирався переказувати кошти та із яким він не перебував у цивільно-правових відносинах, що передбачали би здійснення будь-яких платежів, то наявний факт безпідставного набуття відповідачем грошових коштів позивача. Тому, позивач вимушений звернутися до суду із цим позовом з метою захисту й відновлення своїх порушених прав і законних інтересів шляхом повернення свого майна і стягнення штрафних санкцій за користування відповідачем його грошовими коштами (три відсотки річних, інфляційні втрати).

Окрім зазначеного, вказане відповідачем у рахунок його заперечень проти позову взагалі не відповідає дійсності. Позивач не знайомий із відповідачем особисто та не домовлявся із ним чи його знайомими щодо купівлі-продажу будь-чого, відтак між ними не укладались жодні цивільно-правові угоди, у тому числі й усні, та не велись перемовини щодо можливості укладення таких угод. Усе зазначене відповідачем, не має реального підґрунтя. На доведення таких обставин він не надав жодного належного, допустимого та достатнього доказу, обмежившись лише своїми твердженнями, які суперечать реальним обставинам справи.

Також, відповідач не заперечує сам факт отримання таких коштів на свій рахунок (а.с. 97-99).

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було належним чином доведено факту безпідставності набуття ОСОБА_2 спірних коштів, і не надано належних та допустимих доказів наявності у його діях рахункової помилки.

Але погодитись із такими висновками у повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2020 р. ОСОБА_1 через систему платежів АТ КБ «ПриватБанк», а саме через систему Приват 24, зі свого рахунку на рахунок ОСОБА_2 сплатив кошти у розмірі 8 500,00 грн, що підтверджується роздруківкою банку за період з 21.02.2020 - 21.02.2020.

Відповідно до частин 1- 3 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України з часу коли особа набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, вона відповідає за допущене нею погіршення майна.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач, який має банківський рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», 21.02.2020 здійснював грошовий переказ власних коштів зі свого рахунку на рахунок іншої фізичної особи в АТ КБ «ПриватБанк» через мобільний сервіс (додаток) онлайн-банкінгу зазначеного банку «Приват24». Однак, при введенні інформації про одержувача зазначених коштів, позивач допустив описку (помилку) при роботі із шаблонами платежів за картковими рахунками, у зв`язку із чим, помилково і неумисно, здійснив переказ зазначених грошових коштів на картковий банківський рахунок у цій же банківській установі, проте іншої, ніж та, якій він планував переказати кошти, фізичної особи-клієнта банку - ОСОБА_2 (відповідач), що також має картковий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк».

При цьому, відповідач, у своєму відзиві, підтверджує факт отримання грошових коштів на свій картковий рахунок (а.с. 23-32).

У зв`язку з тим, що позивач, через неправильно (некоректно) введені відомості помилково здійснив платіж на користь іншої фізичної особи (а саме на рахунок відповідача), якій він не збирався переказувати кошти та із яким він не перебував у цивільно-правових відносинах, що передбачали би здійснення будь-яких платежів, то наявний факт безпідставного набуття відповідачем грошових коштів позивача.

В той же час, посилання відповідача на існування договірних відносин між позивачем, відповідачем та третьою особою, на підставі яких позивачем було перераховано грошові кошти на рахунок відповідача, не підтверджено жодними доказами.

У матеріалах справи відсутні докази домовленості позивача із відповідачем чи його знайомими щодо купівлі-продажу будь-чого, у тому числі - й усної домовленості, а також відсутні докази щодо ведення перемовин щодо можливості укладення таких угод. Тому, зазначене відповідачем не має реального підґрунтя. На доведення таких обставин, ним не надано жодного належного, допустимого, достатнього та достовірного доказу, обмежившись лише своїми твердженнями, які не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, відповідач повинен повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти, загальний розмір яких складає 8 500,00 грн.

Окрім того, ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за можливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України якщо договором не встановлено, розмір процентів визначається на рівні ставки НБУ.

Відповідно до розрахунку штрафних санкцій (з 21.02.2020 по 15.04.2021), відповідач повинен сплатити на користь позивача штрафні санкції у сукупному розмірі 2 387,59 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн, у зв`язку з перенесеними емоційними стражданнями.

Однак, зазначена сума є надмірно завищеною, тому з урахуванням факту безпідставного набуття спірних коштів, розмір суми безпідставно набутих коштів, ідентифікаційні відомості про особу, яка безпідставно набула такі кошти, у тому числі й шляхом отримання їх на свій банківський рахунок, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн.

Ураховуючи те, що під час розгляду даної справи по суті, суд першої інстанції на зазначені обставини не звернув уваги та неповно дослідив усі обставини справи, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у задоволеній частині, що становить 560,72 грн за розгляд справи в суді першої інстанції, та 840,47 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а всього 1 401,19 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 6, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем, задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, стягнення штрафних санкцій та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 8 500(вісім тисяч п`ятсот),00 грн, штрафні санкції у розмірі 2 387(дві тисячі триста вісімдесят сім),59 грн та моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі),00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1 401(одна тисяча чотириста одна),19 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова