Ухвала

20 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 679/859/22

провадження № 61-13626ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позову зазначав, що 08 жовтня 2019 року відповідач з метою придбання майнових прав на квартиру у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Софія Буд Груп» (далі - ТОВ «Софія Буд Груп») взяв у нього у борг грошові кошти у сумі 10 000,00 дол. США. Про отримання вказаних коштів ОСОБА_2 власноручно написав розписку. Борг відповідач зобов`язався повернути не пізніше 31 грудня 2021 року, проте зобов`язання не виконав.

Враховуючи викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 10 000,00 дол. США.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 08 жовтня 2019 року у розмірі 10 000,00 дол. США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, а розписка свідчить про укладення договору позики між позивачем та відповідачем, відповідно до якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000,00 дол. США, які останній зобов`язувався повернути у строк до 31 грудня 2021 року, однак у вказаний строк грошові кошти ним повернуті не були.

ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі, але вважала, що місцевий суд вирішив питання про її права та інтереси звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначала що вона з 25 лютого 2017 року до 10 серпня 2022 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання вони придбали квартиру АДРЕСА_1 та підсобне приміщення АДРЕСА_2 . Спір про поділ цього спільного майна подружжя вирішується Києво-Святошинським районним судом Київської області (справа № 369/9364/22). Оскаржуваним рішенням суду встановлено, що відповідач позичив у позивача грошові кошти з метою придбання майнових прав на квартиру у ТОВ «Софія Буд Груп». Відповідно ОСОБА_2 при поділі майна претендує на більшу частку у цьому нерухомому майні. Про позику їй нічого не відомо, розписка про отримання коштів є підробленою.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційний суд дійшов висновку, що рішення місцевого суду впливає на права та інтереси ОСОБА_3 , проте позов до неї не пред`явлено. Питання про залучення її до участі у справі як співвідповідача не вирішувалося. Позика отримана з метою здійснення першого внеску за придбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 є співвласником зазначеної квартири, тому вона є безпосереднім учасником спірних відносин.

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 серпня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Позивач визначає ціну позову на момент звернення до суду із таким позовом, яка є незмінною, крім випадків збільшення позовних вимог та зміни предмета позову, для розрахунку судових витрат, зокрема під час звернення до судів апеляційної та касаційної інстанцій.

Ціна позову, яка визначається в іноземній валюті, розраховується у національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

З урахуванням поданого ОСОБА_1 позову у серпні 2022 року та офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день подання позову (станом на 01 серпня 2022 року 1 долар США дорівнював 36,56 грн) 10 000,00 дол. США еквівалентно 365 600,00 грн, що і є ціною позову.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 365 600,00 грн, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (671 000,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України постанова Хмельницького апеляційного суду від 28 серпня 2023 року не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення, у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що є меншим, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний