РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2023 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Ференц Р.І.,

секретарі судового засідання Матківська Р.Р., Сербін Г.Б.,

Справа № 458/252/23

Провадження №2/458/103/2023

за участі сторін цивільного провадження:

позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 не прибула,

представник позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) адвокат Миньо М.М. не прибув,

відповідач 1 (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_2 не прибув,

відповідач 2 (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_3 не прибув,

відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка Самбірського району Львівської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первинним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності у порядку спадкування за законом, а також за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.03.2023 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М. подав в Турківський районний суд Львівської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності у порядку спадкування за законом, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_5 , правовстановлюючого документа: свідоцтва про право власності на будівлі, а саме на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 (до перейменування - АДРЕСА_2 ; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті свого батька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; встановити факт, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину за законом був його син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована та проживає за адресною; АДРЕСА_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 на спадкове маймо, а саме: житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2023 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана дана справа.

Предметом позову є встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 25.04.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

23.05.2023 року відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 подав зустрічний позов до позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 , відповідача 1 (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_2 , відповідача 2 (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документа, витання права власності, в якій просить поновити строк на подання позовної заяви про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а також визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на спадкове майно, а саме: 1 / 2 частку житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до ч. 1-2 ст. 192 ЦК України відповідач має право пред`яви ти зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлюю пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність є розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Територіальна підсудність є підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Ч.ч.9, 16 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) і позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст..30 ЦПК України.

Статтею 30 ЦПК України передбачена виключна підсудність, оскільки позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Турківський район Львівської області та утворено Самбірський район (з адміністративним центром у місті Самбір) у складі територій Бісковицької сільської, Боринської селищної, Добромильської міської, Новокалинівської міської, Ралівської сільської, Рудківської міської, Самбірської міської, Старосамбірської міської, Стрілківської сільської, Турківської міської, Хирівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Нерухоме майно - житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (до перейменування - АДРЕСА_2 , що входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , заходяться на території Турківської міської ради Самбірського району і становлять предмет спору.

Пунктом 3.1 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, який був подовжений відповідно до: Указу Президента від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, з 05:30 26.03.2022 строком на 30 діб; Указу Президента від 18.04.2022 №259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-IX, з 05:30 25.04.2022 строком на 30 діб; Указу Президента від 17.05.2022 №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, з 05:30 25.05.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 12.08.2022 №573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, з 05:30 23.08.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 07.11.2022 №758/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, з 05:30 21.11.2022 строком на 90 діб; Указу Президента від 06.02.2023 №58/2023, затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ, з 05:30 19.02.2023 строком на 90 діб; Указу Президента від 01.05.2023 №254/2023, затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, з 05:30 20.05.2023 строком на 90 діб, Указу Президента від 26.07.2023 №451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ, з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб (до 15.11.2023).

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Заява подана особою, яка згідно вимог ст.47 ЦПК України наділена цивільною процесуальною дієздатністю.

Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Зважаючи на вище вказане, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23,28,30 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна, а також заяви фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН ПО СПРАВІ.

Позиція особи, яка подала позов.

Позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 свої вимоги мотивує тим, що вона зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_4 , є особою з інвалідністю І групи, її чоловіком був ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , який до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Батько чоловіка позивачки - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і до дня смерті також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Разом з ним були зареєстровані сини ОСОБА_8 (чоловік позивачки), ОСОБА_9 (відповідач 1) та ОСОБА_3 (відповідач 2). Дід чоловіка заявниці - ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був до дня смерті зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 і проживав один. Згідно зі свідоцтвом про право приватної власності на будівлі, виданим 24.07.1967 року дідові чоловіка заявниці належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , який був зареєстрований Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.1967 року. 30.03.1977 року рішенням народного суду Турківського району Львівської області було задоволено позов ОСОБА_10 до ОСОБА_5 , визнано право особистої власності за ОСОБА_10 на половину житлового будинку по АДРЕСА_2 . Половині житлового будинку, яка була у власності ОСОБА_5 було змінено адресу з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 , а в подальшому присвоєно адресу: АДРЕСА_1 , а іншій половині будинку - АДРЕСА_7 . В будинку, який належав ОСОБА_5 станом на дату його смерті проживав син - ОСОБА_6 . Після смерті свого батька ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прийняв в управління вказаний житловий будинок, проживав у ньому, сплачував комунальні платежі, підтримував будинок у придатному стані, здійснював його ремонт. Відтак ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті свого батька як спадкоємець першої черги спадкування за законом, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Окрім ОСОБА_11 інших спадкоємців першої черги спадкування немає. Після смерті ОСОБА_6 його син, ОСОБА_7 , прийняв в управління майно, а саме вищезазначений житловий будинок, проживав у ньому, сплачував комунальні платежі, підтримував будинок у нормальному стані, здійснював його ремонт, оформив на себе договір користування електричною енергією, слідкував за збереженням пломб лічильника, сплачував земельний податок. Відтак ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті свого батька як спадкоємець першої черги спадкування за законом, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Підтвердженням факту прийняття спадщини (вступу в управління чи володіння спадковим майном) є наявність у нього правовстановлюючих та інших документів на спадкове майно. Окрім ОСОБА_6 іншими спадкоємцями першої черги спадкування були син спадкодавця, ОСОБА_2 , та син спадкодавця, ОСОБА_3 , які на день смерті ОСОБА_6 були зареєстровані за адресою АДРЕСА_4 . Однак станом на день у смерті ОСОБА_6 у вказаному будинку із зареєстрованих осіб фактично проживав його син, чоловік позивачки, ОСОБА_7 . Також у вказаному будинку проживала позивачка, ОСОБА_1 , а також її діти - ОСОБА_12 та ОСОБА_4 . Після смерті свого чоловіка, ОСОБА_7 , позивачка в термін, визначений ст.1270 ЦК України прийняла спадщину, оскільки на день смерті свого чоловіка проживала разом із ним. Окрім позивачки спадкоємцем першої черги спадкування за законом є син спадкодавця, ОСОБА_4 , оскільки на день смерті свого батька постійно проживав разом з ним. Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України - дочка спадкодавця, ОСОБА_13 , яка на день смерті спадкодавця проживала за адресою АДРЕСА_8 , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Після смерті чоловіка, позивачка ОСОБА_1 звернулася із заявою до нотаріуса Федаша М.М. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 26.11.2021 року приватним нотаріусом Федашем М.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 не надано нотаріусу документів, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті свого батька, ОСОБА_5 , а також доказів того, що після смерті ОСОБА_6 єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, був його син, ОСОБА_7 (чоловік спадкоємиці), який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відтак позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

Таким чином, позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на будинок, у зв`язку з чим просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, встановити факт прийняття спадщини, встановити той факт, що після смерті спадкодавця єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину за законом був син спадкодавця, а також визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка

Позиція відповідача.

Відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 свої вимоги мотивує тим, що його мати ОСОБА_1 , позивака за первинним позовом, а відповідачка за зустрічним, зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_4 . Батько позивач ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , який був до дня смерті зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , разом з ним були зареєстровані моя мати та відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач). Дід відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивача) ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також був до дня смерті зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Прадід відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивача) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 який був до дня смерті зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживав один. Згідно зі свідоцтвом про право приватної власності на будівлі, виданим 24.07.1967 року прадіду відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивача) належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Будинок зареєстрований Симбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.1967 року. 30.03.1977 року рішенням народного суду Турківського району Львівської області було задоволено позов ОСОБА_10 до ОСОБА_5 , а саме визнано право особистої власності за ОСОБА_10 на половину житлового будинку, який розташовано по АДРЕСА_2 . Тій половині житлового будинку, яка належала ОСОБА_5 було змінено адресу з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 , а в подальшому присвоєно адресу АДРЕСА_1 , а іншій половині будинку - АДРЕСА_7 . В будинку, який належав ОСОБА_5 на дату його смерті проживав син ОСОБА_6 . Після смерті свого батька ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прийняв в управління вказаний житловий будинок, проживав у ньому, сплачував комунальні платежі, підтримував будинок у придатному стані, здійснював його ремонт. Відтак ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті свого батька як спадкоємець першої черги спадкування за законом, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Окрім ОСОБА_6 інших спадкоємців першої черги спадкування немає. Після смерті батька відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивача), його мати, позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 , в термін, визначений ст. 1270 ЦК України прийняла спадщину, оскільки на день смерті свого чоловіка проживала разом з ним. Окрім відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивача) та його матері, а позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачки) ОСОБА_1 , інший спадкоємець першої черги спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України є сестра відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивача) - ОСОБА_13 , яка на день смерті спадкодавця проживала за адресою: АДРЕСА_8 , і яка із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Вважає відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач), що він прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_7 , а тому йому повинна належати інша половина житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка батька.

Відповідач 1 (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання, в якому просив суд розглядати справу без його участі, позов визнає.

Відповідач 2 (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання, в якому просив суд розглядати справу без його участі, позов визнає.

Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 10.03.2023 року подала позовну заяву.

Відповідач 1 (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_2 12.05.2023 року надіслав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі, позов визнає.

Відповідач 2 (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_3 12.05.2023 року надіслав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі, позов визнає.

Позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 23.05.2023 року подала заяву про слухання справи у її відсутність.

Відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 23.05.2023 року подав зустрічний позов

Представник позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М. подав клопотання про витребування доказів.

Представник позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М. подав клопотання про доручення доказів.

Представник позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М. подав клопотання про уточнення позовної заяви.

Відповідач 2 (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_3 07.06.2023 року надіслав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі, позов визнає.

Відповідач 1 (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_2 07.06.2023 року надіслав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі, позов визнає.

Позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 08.06.2023 року подала клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без її участі.

Відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 08.06.2023 року подав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі.

Відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 30.06.2023 року подав клопотання про доручення доказів.

Представник позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М. подав клопотання 11.07.2023 року, 09.08.2023 року про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі.

Позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 19.07.2023 року подала клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без її участі.

Відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 31.08.2023 року подав клопотання про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі.

Представник позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 адвокат Миньо М.М. подав клопотання 31.08.2023 року про проведення судового засідання у цивільній справі без його участі.

Інших клопотань і заяв від сторін на адресу суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, відкрито підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання, постановлено викликати в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, визнано явку сторін по справі в судові засідання обов`язковою, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву, визначено відповідачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу роз`яснено право подати зустрічний позов в строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.

Ухвалою суду від 24.05.2023 року клопотання представника позивачки задоволено, витребувано у приватною нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Федаша М.М. належним чином завірену копію спадкової справи заведену після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також витребувано у Старосамбірської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заводились спадкові справи після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Якщо такі спадкові справи заводилися після смерті ОСОБА_6 і ОСОБА_5 - надати суду належним чином завірені копії відповідних спадкових справ.

З урахуванням ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів.

Вирішуючи питання щодо доказів, суд враховує інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 дід чоловіка позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 , а прадід відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно із довідкою по формі спадкування № 2681 від 14.09.2021 року ОСОБА_6 до дня смерті зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 разом з сином ОСОБА_7 (чоловік позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 , а батько відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 ), а також ОСОБА_2 (відповідач 1) та ОСОБА_14 (відповідач 2).

ОСОБА_1 , позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка), а також відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_4 . Позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) є особою з інвалідністю І групи.

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 були одружені, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Згідно зі свідоцтвом про право приватної власності на будівлі, виданим 24.07.1967 року, ОСОБА_5 , дідові чоловіка дід чоловіка позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 , а прадід відповідача 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Будинок зареєстрований Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.1967 року в реєстрову книгу за № 704.

30.03.1977 року рішенням народного суду Турківського району Львівської області було задоволено позов ОСОБА_10 до ОСОБА_5 , і визнано право особистої власності за ОСОБА_10 на половину житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 . Тій половині житлового будинку, яка належала ОСОБА_5 , було змінено адресу з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 , а в подальшому присвоєно адресу АДРЕСА_1 , а іншій половині будинку АДРЕСА_7 .

Згідно з довідкою по формі спадкування № 2680 від 14.09.2021 року ОСОБА_8 був до дня смерті зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , разом з позивачкою за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 , а також з відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 .

В будинку, який належав ОСОБА_5 станом на дату його смерті проживав син ОСОБА_6 . Після смерті свого батька ОСОБА_5 прийняв в управління вказаний житловий будинок, проживав у ньому, сплачував комунальні платежі, під і римував будинок у придатному стані, здійснював його ремонт, у зв`язку з чим ОСОБА_6 прийняв спадщину після смерті свого батька як спадкоємець першої черги спадкування за законом, вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Після смерті ОСОБА_6 його син, ОСОБА_7 , прийняв в управління майно, спірний житловий будинок, проживав у ньому, сплачував комунальні платежі, підтримував будинок у нормальному стані, здійснював його ремонт, оформив на сеое договір користування електричною енергією, слідкував за збереженням пломб лічильника, сплачував земельний податок. ОСОБА_15 прийняв спадщину після емері і свого батька як спадкоємець першої черги спадкування за законом, вступивши в управління та володіння спадковим майном в дотримання вимог п. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Окрім ОСОБА_6 іншими спадкоємцями першої черги спадкування відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року були син спадкодавця ОСОБА_2 , та син спадкодавця ОСОБА_3 , які на день смерті ОСОБА_6 були зареєстровані за адресою АДРЕСА_4 .

Станом на день у смерті ОСОБА_6 у вказаному будинку із зареєстрованих осіб фактично проживав його син, чоловік позивачки, ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка), а також її діти - ОСОБА_12 та ОСОБА_4 - відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач).

Після смерті свого ОСОБА_7 , чоловіка позивачки за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка), ОСОБА_1 , в термін, визначений ст. 1270 ЦК України прийняла спадщину, оскільки на день смерті свого чоловіка проживала разом із ним.

Окрім позивачки спадкоємцем першої черги спадкування за законом є син спадкодавця, ОСОБА_4 , відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач), оскільки на день смерті свого батька постійно проживав разом із ним. Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України - дочка спадкодавця, ОСОБА_13 , яка на день смерті спадкодавця проживала за адресою: АДРЕСА_8 , із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка), ОСОБА_1 , а також відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 звернулися із заявою до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Федаша М.М. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

26.11.2021 року приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Федашем М.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 і ОСОБА_4 не надано нотаріусу документів, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті свого батька, ОСОБА_5 , а також доказів (документів) того, що після смерті ОСОБА_6 єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, був його син, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Сторонам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до інформаційної довідки № 315683017 від 21.11.2022 року житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстрований.

Відповідно до довідки Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 28.09.2022 року № 1401-02.17 згідно адресного господарства АДРЕСА_2 перейменовано на адресу АДРЕСА_4 та згідно з рішенням виконкому Турківської міської ради від 18.10.2021 року за № 178 даному житловому будинку присвоєно адресу АДРЕСА_1 .

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст..1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Статті 1216, 1297 ЦК України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину.

Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року (далі - Інструкція).

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов`язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть б)ти: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Окрім цього, Інструкцією Держплану УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 29.07.1959 року "Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР" передбачено об`єкти, що підлягають реєстрації - будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві власності, будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

До реєстрації повинні бути подані оригінали правовстановлюючих документів та копії з них, засвідчені у встановленому законом порядку, копії цих документів залишаються в справах бюро технічної інвентаризації.

В разі будівництва, з дозволу виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, будинку взамін старого, що підлягає знесенню, після закінчення будівництва та прийняття нового будинку в експлуатацію, забудовнику повинно бути видано на підставі відповідного рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих свідоцтво про право власності, а старий правовстановлюючий документ відбирається та погашається.

Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.

Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

Бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів, а також матеріалів, поданих заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення.

Після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в редакції 2003 року та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права.

Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Верховний Суд зауважує, що, якщо особа (спадкоємець) не проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до ч.3 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є 6еззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 93 7/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17-ц (провадження № 61-27212св19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452св18).

Як вбачається з копії реєстраційної справи, отриманої в КНП ЛОР «Самбірське МБТІ», виконавчим комітетом Турківської районної ради депутаті в трудящих Дрогобицької області було надано дозвіл ОСОБА_16 на будівництво житлового будинку.

22.07.1967 року ОСОБА_5 подано заяву до Самбірського МБТІ про надання дозволу па оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Відповідно до Акту на встановлення прав на домоволодіння від 22.07.1967 року ОСОБА_16 повідомив, що побудував даний будинок за власні кошт в 1952 році в даному будинку проживали його сини - ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

Відтак, суд дійшов до висновку, що позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 , а також відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 як спадкоємці першої черги підставно просять суд визнати за ними право власності на спадкове майно.

За таких обставин справи, суд дійшов, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у них відсутній.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду від 14.08.2019 року по справі N 523/3522/16-ц, та в силу положень чю4 ст.263 ЦПК України враховується при прийнятті рішення по справі.

Згідно ст.380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачів в частині визнання права власності на будинок та господарські споруди підлягають задоволенню.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Відповідно до довідки, виданої Турківським домоуправлінням, будинок по АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_5 , не належить будинкоуправлінню.

Рішенням виконкому Турківської міської ради від 29.06.1967 року № 63 було призначено право власності за громадянином ОСОБА_5 ( ОСОБА_17 ) на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_2 .

Згідно зі свідоцтва про право приватної власності на будівлі, виданим 24.07.1967 року, дідові чоловіка заявниці за первинним позовом належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , якому в подальшому було присвоєно адресу: АДРЕСА_4 , а пізніше - АДРЕСА_1 .

Будинок зареєстрований Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 24.07.1967 року в реєстрову книгу за № 704.

Однак у вказаному свідоцтві про право власності було зазначено власника ОСОБА_18 , в той час як у свідоцтві про смерть зазначено прізвище, ім`я та по- батькові - ОСОБА_5 .

Факт належності ОСОБА_5 правовстановлюючого документа, а саме Свідоцтва про право приватної власності на будівлі, виданого 24.07.1967 року Турківським міським відділом комунального господарства, підтверджується наявністю в позивачки оригіналу даного правовстановлюючого документа, наявністю в позивачки оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , фактом проживання ОСОБА_5 у житловому будинку по АДРЕСА_9 ), матеріалами реєстраційної справи Самбірського МБТІ.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.

Судові витрати в цій справі складаються з судового збору.

Згідно з ч. 1ст.141 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В поданих позовах позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка) ОСОБА_1 , а також відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 не просять стягнути з відповідача судові витрати за позовну вимогу, у зв`язку з чим суд даного питання не вирішує.

Керуючись ст.ст.2-5,10,12,19,23,27,28,76-81,95,258,259,263-265,268,272,273,293,294,315,316,319 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити в повному обсязі.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності - задовольнити в повному обсязі.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Турка Турківського району Львівської області, правовстановлюючого документа - свідоцтва про право особистої власності на будову, а саме на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 (до перейменування - АДРЕСА_2 .

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті свого батька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину за законом, був його син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1 / 2 частку житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Поновити ОСОБА_4 строк для подання позовної заяви про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1 / 2 частку житлового будинку із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначе ний строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ознайомитись з текстом судового рішенням в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://tk.lv.court.gov.ua/

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивачка за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідачка): ОСОБА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 виданий 12.09.2002 року Турківським РВ УМВС України у Львівській області; РНОКПП (для фізичних осіб) НОМЕР_6 .

Відповідач 3 за первинним позовом (за зустрічним позовом позивач) ОСОБА_4 ;

місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 виданий 20.10.2004 року Турківським РВ УМВС України у Львівській області; РНОКПП (для фізичних осіб) НОМЕР_8 .

Відповідач 1 за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_2 ;

місце реєстрації: АДРЕСА_10 .

Відповідач 2 за первинним позовом (за зустрічним позовом відповідач) ОСОБА_3 ;

місце реєстрації: АДРЕСА_10 .

Дата складання повного тексту судового рішення: 14.09.2023 року.

Суддя Р.І.Ференц