ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

19 вересня 2023 року

м. Харків

Справа № 636/5585/21

Провадження № 22-ц/818/1785/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П. ,Тичкової О.Ю.

за участю секретаря судового засідання : Сізонової О.О.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29 травня 2023 року, постановлене суддею Карімовим І.В.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна належну йому частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: в житловому будинку літ. «А»- приміщення: «1-2»(9,4 кв.м), «1-3»(10,1 кв.м), «1-6»(2,1 кв.м), «1-7»(3,9 кв.м); прибудова літ. «А2»- приміщення: «1-5»(6,8 кв.м); прибудова літ. «А3»- приміщення: «1-4»(4,9 кв.м); веранда літ. «а»- приміщення: «1-1»(9,5 кв.м), тамбур літ. «а1»- приміщення: «I»(2,6 кв.м), загальною площею 49,3 кв.м, житловою площею-19,5 кв.м; літня кухня літ. «Б», убиральня літ. «Г»,літній душ літ. «З», водопровід літ. «К», хвіртка №1, огорожа №2 та визнати за ним право власності на цей об`єкт нерухомого майна в цілому; виділити в натурі із спільної часткової власності в окрему земельну ділянку належну йому частку земельної ділянки розміром 1000 кв.м кадастровий номер 420020001, та визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 500 кв.м в цілому, за цільовим призначенням для індивідуального, житлового, гаражного і дачного будівництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до плану поділу земельної ділянки, виготовленого ФОП ОСОБА_3 ; припинити його право спільної часткової власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку кадастровий номер 420020001 за цільовим призначенням для індивідуального, житлового, гаражного і дачного будівництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; присвоїти виділеній частині окрему поштову адресу: АДРЕСА_2 .

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, постановлене з формальним дослідженням матеріалів справи. Зауважує, що застосований ним спосіб захисту відповідає вимогам ЦК України та є ефективним.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. ОСОБА_1 пред`явив позовні вимоги саме про виділ належної йому частки в праві спільної часткової власності на жилий будинок та земельну ділянку за правилами статті 364 ЦК України між співвласниками відповідно до належних їм часток. Позовних вимог про поділ будинку та земельної ділянки в натурі між сторонами в порядку статті 367 ЦК України ОСОБА_1 не заявляв, тому суд відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) розглядає справу в межах заявлених вимог.

Судова колегія не може повністю погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №138462 йому належить частки земельній ділянці загальним розміром 0,1000 га кадастровий номер 420020001.

Іншим співвласником вказаного будинку та земельної ділянки є ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що кожен співвласник має у фактичному користуванні відокремлену частину будинку з визначеними ними приміщеннями, та окремими системами життєзабезпечення, розподілені господарські будівлі і споруди, самочинно побудованих або переобладнаних приміщень не мають.

Також між ними, співвласниками, існує певний порядок користування земельною ділянкою, а саме кожен користується частиною земельної ділянки розміром 500 кв.м, які становлять частини вказаної земельної ділянки.

Відповідно до висновку КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» №1453 від 23.11.2021 щодо технічної можливості об`єктів нерухомого майна за технічними показниками об`єкт може бути поділено. Технічна можливість поділу земельної ділянки підтверджується планом поділу земельної ділянки, який виготовлено ФОП ОСОБА_3 .

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив в порядку виділу майна в натурі виділити йому в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна належну йому частку житлового будинку, яка складається з: в житловому будинку літ. «А»- приміщення: «1-2»(9,4 кв.м), «1-3»(10,1 кв.м), «1-6»(2,1 кв.м), «1-7»(3,9 кв.м); прибудова літ. «А2»- приміщення: «1-5»(6,8 кв.м); прибудова літ. «А3»- приміщення: «1-4»(4,9 кв.м); веранда літ. «а»- приміщення: «1-1»(9,5 кв.м), тамбур літ. «а1»- приміщення: «I»(2,6 кв.м), загальною площею 49,3 кв.м, житловою площею-19,5 кв.м; літня кухня літ. «Б», убиральня літ. «Г»,літній душ літ. «З», водопровід літ. «К», хвіртка №1, огорожа №2 та визнати за ним право власності на цей об`єкт нерухомого майна в цілому; виділити в натурі із спільної часткової власності в окрему земельну ділянку належну йому частку земельної ділянки розміром 1000 кв.м кадастровий номер 420020001, та визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 500 кв.м в цілому, за цільовим призначенням для індивідуального, житлового, гаражного і дачного будівництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до плану поділу земельної ділянки, виготовленого ФОП ОСОБА_3 ; припинити його право спільної часткової власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку кадастровий номер 420020001 за цільовим призначенням для індивідуального, житлового, гаражного і дачного будівництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; присвоїти виділеній частині окрему поштову адресу: АДРЕСА_2 .

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що приміщення, які він просить виділити йому в натурі, відповідають його частці у праві спільної сумісної власності.

Клопотань про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи ОСОБА_1 у суді першої та апеляційної інстанції не заявлялось.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного Суд України від 16.11.2016 року у справі №6-1443цс16.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, проте невірно визначив підстави відмови у позові.

Колегія суддів вважає, що задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з мотивів викладених у цій постанові.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, рішення суду слід змінити та відмовити у задоволенні позову з мотивів цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29 травня 2023 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 20 вересня 2023 року.