Справа № 932/9971/21
Провадження № 2/932/1905/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Громовику Д.О.

за участі

представника позивача - Риженко М.С.

представника відповідача 2 - Міссон Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання рішення недійсним та його скасування, припинення права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державного земельному кадастрі, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання рішення недійсним та його скасування, припинення права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, в якій позивач просив суд: визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 25.03.1998 №185; припинити право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:135:0424; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:135:0424 у Державному земельному кадастрі з виключенням відомостей щодо кадастрового номеру :02:135:0424 з Державного земельного кадастру припинивши речові права на неї; вирішити питання розподілу судових витрат.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що під час службового розслідування, проведеного на виконання розпорядження міського голови за №2-22/1-рк від 22.01.2020, було встановлено, що заволодіння земельною ділянкою з кадастровим номером :02:135:0424 відбулося на підставі підробленого рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради за №185 від 25.03.1998, на підставі якого, у подальшому, зареєстроване право приватної власності за ОСОБА_1 про що було видано державний акт від 02.04.1998, серія ДПД*148148.

З огляду на вищевикладене, оскільки будь-яких рішень щодо передання у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не приймалося, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Виконавчий комітет Дніпровської міської ради надав відзив на позовну заяву, доводи викладені в якому зводяться до визнання заявлених позовних вимог та є аналогічними до змісту позову.

ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області було надано відзив на позовну заяву, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами з огляду на те, що ним не порушено прав позивача, які підлягають судовому захисту, а також у зв`язку з тим, що останнім обрано не вірний спосіб захисту.

Позивачем ДМР було надано відповідь на відзив ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому зазначено, що рішення, яке стало підставою для виникнення права приватної власності на земельну ділянку у ОСОБА_1 не існувало, у зв`язку з чим, наявні всі законні підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08.12.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03.11.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та надала пояснення аналогічні викладеним у позові.

У судовому засіданні яке мало місце 03.11.2022, відповідач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, пояснив, що ніколи не подавав документи для оформлення земельної ділянки, державний акт не отримував. В подальшому просив проводити судові засідання за його відсутності у зв`язку з чим надав відповідну заяву.

У судовому засіданні представник ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві.

Представник ВК ДМР до судового засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.09.2022, за ОСОБА_1 зареєстровано право на земельну ділянку з кадастровим номером :02:135:0424, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Документ, який є підставою для виникнення права: рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №185 від 25.03.1998. Документ, що посвідчує право: Державний акт від 02.04.1998 ДПД*148148. Інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 01.07.2019; ТОВ «РАДА-ЦЕНТР» ОСОБА_2 .

Відповідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості щодо зареєстрованого права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:135:0424, відсутні.

Згідно копії рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №185 від 19.02.1998, вирішено, змінити спосіб приватизації структурного підрозділу фірми побутових послуг «Чайка» - пральні 310 за адресою: АДРЕСА_2 на викуп.

Відповідно копії листа голови Дніпровської міської ради Філатова Б.А. від 13.02.2020 за №7/22-413, технічна документація, яка стала підставою для формування земельної ділянки з кадастровим номером : 02:135:0424, розроблена ТОВ «РАДА-ЦЕНТР», ОСОБА_2 , який відсутній у реєстрі землевпорядників. В архівному управлінні знаходиться оригінал рішення, яке жодним чином не стосується передачі земельної ділянки у власність.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Згідно ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно ч.1 ст. 393 ЦК України якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч.2, 5 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що акти індивідуальної дії (уданому випадку рішення №185 від 25.03.1998) породжують права та обов`язки тільки того суб`єкта, якому його адресовано. Необхідною умовою для встановлення незаконності правового акту індивідуальної дії, виданого органом місцевого самоврядування є встановлення його невідповідності вимогам законодавства. Встановити не відповідність вимогам Законодавства можливо лише того правового акта який існує.

З огляду на те, що Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, згідно інформації зазначеній у відзиві, та Дніпровською міською радою, згідно інформації зазначеній у позові, а також виходячи з матеріалів справи, рішення №185 від 25.03.1998 щодо земельної ділянки не приймалося, відсутня можливість його скасування, оскільки Законом не передбачено можливість скасування того, чого не існує.

Також суд зазначає, що рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №185 від 19.02.1998 не стосується суті спору та не містить будь яких ідентифікаційних даних які б його пов`язували з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В той же час, відповідно до вимог ст.140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ)відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно висновку до якого дійшла колегія суддів ВС/КГС у постанові від 11.02.2020 прийнятій за результатами розгляду справи №915/572/17, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а вважається лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Досліджуючи обставини існування в особи права власності, суд має передусім встановлювати підстави, на якій особа набула таке право, оскільки за Законом, сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності.

Оскільки судом встановлено відсутність законних підстав набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:135:0424, відсутні підстави для припинення права приватної власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 .

Разом з цим суд зазначає, що статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ст.21 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Згідно ч.6 ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Відповідно до Порядку ведення Державного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, державна реєстрація земельної ділянки - внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну.

Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки та закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки (ст.25 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Згідно ч.13 ст.79-1 ЗК України та ч.10 ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Оскільки земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:135:0424, вибула із власності територіальної громади м. Дніпра поза волею власника, документація із землеустрою спірної земельної ділянки відсутня, тобто відсутні законні підстави для встановлення розміру та меж земельної ділянки, є підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, з одночасним припиненням усіх речових прав та обтяжень.

Також судом враховано позицію відповідача ОСОБА_1 , який не заперечував проти заявлених позовних вимог зазначивши при цьому, що ним не вчинялося жодної дії для набуття у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходячи з приписів ст.141 ЦПК України, з відповідача ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області на рахунок позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання рішення недійсним та його скасування, припинення права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державного земельному кадастрі задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:135:0424 у Державному земельному кадастрі з виключенням відомостей щодо кадастрового номеру :02:135:0424 з Державного земельного кадастру, припинивши усі речові права та обтяження.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на користь Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 11.08.2023 року.

Суддя В.В. Куцевол

02 серпня 2023 року