ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 553/2429/22
Номер провадження 22-ц/818/1822/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В, Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Маленка В.В.,

представника позивачки адвоката Такідзе І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 липня 2023 року в складі судді Музиченко В.О. у справі № 553/2429/22 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод ім. Малишева» про визнання незаконним і скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Завод ім. Малишева» (далі ДП «Завод ім. Малишева») про визнання незаконним і скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що вона перебувала з ДП «Завод ім. Малишева» у трудових відносинах та обіймала посаду провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту управління економічної інформаційної безпеки та внутрішнього аудиту.

Наказом (розпорядженням) № 84 про припинення трудового договору від 06 травня 2022 року ДП «Завод ім. В.О. Малишева» її було звільнено за прогул без поважної причини (п 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України), підстава звільнення - наказ № 129 від 06 травня 2022 року.

Вважає звільнення незаконним, оскільки відповідачем не враховано поважність причин відсутності на роботі, письмові пояснення у неї роботодавцем не відбирались.

У зв`язку з активними воєнними діями на території Харківської міської територіальної громади та необхідністю збереження свого життя, здоров`я та своєї сім`ї вона була змушена залишити робоче місце і не виконувала свої трудові обов`язки.

Також, її не було ознайомлено з наказом № 129 від 06 травня 2022 року, який був підставою для її звільнення та винесення наказу № 84 про припинення трудового договору, що свідчить про порушення процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Оскільки її звільнили незаконно, вважає наявними підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 49 490 грн, виходячи з розміру заробітної плати за січень 2022 року - 14322,18 грн. та лютий 2022 року - 13236,30 грн., кількість робочих днів за вказані два місяці складає 39 днів, отже середньоденний заробіток становить 707 грн.

Крім того, у зв`язку з необхідністю звернення за правничою допомогою та наявністю активних бойових дій на території Харківщини просила поновити строк звернення до суду із даною позовною заявою.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати наказ № 129 від 06 травня 2022 року ДП «Завод імені В.О. Малишева» про звільнення;

визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) № 84 про припинення трудового договору (контракту) від 06 травня 2022 року ДП «Завод імені В.О. Малишева» щодо звільнення з 04 травня 2022 року та поновити її на посаді провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту ДП «Завод імені В.О. Малишева»;

стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2022 року по 10 серпня 2022 року в розмірі 49 490 грн.

У лютому 2023 року ДП «Завод імені В.О. Малишева» подано відзив в якому позов просили залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надано доказів поважності відсутності на роботі.

Протягом усього періоду воєнного стану підприємство постійно працювало та продовжує працювати у звичайному режимі. Позивачка на власний розсуд вирішила не з`являтися на роботі, тобто свідомо порушила правила трудової дисципліни.

03 травня 2022 року у телефонному режимі ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність з`явитись на роботу 04 травня 2022 року. 04 травня 2022 року позивачці телефонували для з`ясування причин її неявки на роботу, про що були складені відповідні акти, ОСОБА_1 не було надано жодних пояснень щодо її відсутності, а тому підприємством правомірно застосовано до неї дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

З наказом про припинення трудового договору від 06 травня 2022 року № 84 ОСОБА_1 була ознайомлена в день звільнення, що підтверджується її особистим підписом.

Станом на 03 травня 2022 року підприємство було готове забезпечити ОСОБА_1 роботою, а тому підстави для зупинення дії трудового договору, укладеного між сторонами відсутня.

ДП «Завод ім. В.О. Малишева» є об`єктом критичної інфраструктури, а тому на період дії воєнного стану конституційні права і свободи працівників, залучених до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури обмежені більше від інших працівників. Сам лише факт ведення бойових дій в України та загроза ракетних ударів по м. Харків не може бути підставою для безумовного невиходу на роботу працівника критичної інфраструктури держави.

Також зазначали, що середній заробіток за час вимушеного прогулу розрахований позивачкою з порушенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Також, ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду з позовом. Наказ про припинення трудового договору від 06 травня 2022 № 84 вручено позивачу у день її звільнення 06 травня 2022 року, проте з позовом вона звернулась після спливу встановленого законом місячного строку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 129 від 06 травня 2022 року ДП «Завод імені В.О. Малишева» про звільнення ОСОБА_1 .

Визнано незаконним та скасовано наказ (розпорядження) № 84 про припинення трудового договору (контракту) від 06 травня 2022 року ДП «Завод імені В.О. Малишева» щодо звільнення з 04 травня 2022 року ОСОБА_1 з посади провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України;

Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева».

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Стягнуто з ДП «Завод імені В.О. Малишева» на користь ОСОБА_1 1984,80 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки позивачку, з якою 24 лютого 2023 року був призупинений трудовий договір, за 10 календарних днів не повідомлено про необхідність стати до роботи, роботодавцем порушено процедуру звільнення працівника, а тому наявні підстави для скасування наказів про її звільнення та поновлення позивачки на роботі. Зважаючи, що на час звільнення трудові відносини з позивачкою були призупинені, підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Наказом ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 20 від 24 березня 2022 року на час воєнного стану призупинено дію трудових договорів працівників, що не задіяні у виробничій діяльності підприємства, в тому числі ОСОБА_1

03 травня 2023 року засобами телефонного зв`язку позивачку було повідомлено про необхідність приступити до робити 04 травня 2023 року на території підприємства, що не відповідає положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким встановлено, що у разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. Отже, оскільки відповідачем порушено процедуру звільнення працівника, наявні підстави для скасування наказів про звільнення та поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Прасолов І. В., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки її було звільнено з роботи з порушенням вимог трудового законодавства за наявності вини роботодавця, то наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначала, що призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Наразі наказ ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 20 від 24 березня 2022 року про зупинення дії трудового договору оскаржується позивачкою в судовому порядку.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 21 вересня 2023 року, надіслані апеляційним судом на адресу сторін-учасників отримано ДП «Завод імені Малишева» 07 вересня 2023 року (том 2, а.с.24).

Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу представника ОСОБА_2 .

Розглянувши вказане клопотання суд вирішив відмовити у його задоволенні, оскільки інформація щодо тривалості хвороби представника відповідача відсутня. Провадження по справі відкрито 15 серпня 2023 року.

Відповідно до ч. 1ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Нормами ч. 2 ст. 371 ЦПК України визначено, що у виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Оскільки стороною відповідача не було подано клопотання про продовження строку розгляду справи, а у справі відсутні виняткові обставини, що обумовлювали б обов`язкову участь у ній відповідача, суд відмовив у задоволенні заяви про відкладення розгляду справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасника справи, явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки адвоката Такідзе І.Л., яка наполягала на доводах апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з такого.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що з 27 липня 2020 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ДП «Завод імені Малишева», обіймала посаду провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту управління економічної, інформаційної безпеки та внутрішнього аудиту.

Наказом ДП «Завод ім. В.О. Малишева» № 20 від 24 березня 2022 року на час воєнного стану призупинено дію трудових договорів з працівниками, що не задіяні у виробничій діяльності підприємства, в тому числі з позивачем ОСОБА_1 ( том 1, а. с. 116).

03 травня 2022 року директором з безпеки Богдановим І.Е. , начальником відділу економічної та інформаційної безпеки Нечаєвим О.М., заступником начальника відділу економічної та інформаційної безпеки Скрябіним О.В. було складено акт про те, що 03 травня 2022 року було здійснено дзвінок провідному аудитору відділу внутрішнього аудиту ОСОБА_1 на її особистий мобільний номер телефону НОМЕР_1 з номеру НОМЕР_2 начальника відділу економічної та інформаційної безпеки Нечаєва О.М. з метою її виклику на роботу 04 травня 2022 на ДП «Завод ім. Малишева».

ОСОБА_1 повідомила, що вона знаходиться за межами м. Харків, повертатись до міста та виходити на роботу не збирається. Після чого ОСОБА_1 було повідомлено, що в разі її неявки на роботу 04 травня 2022 року вона буде звільнена з підприємства за прогул за п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

04 травня 2022 року директором з безпеки Богдановим І.Е. , начальником відділу економічної та інформаційної безпеки Нечаєвим О.М., заступником начальника відділу економічної та інформаційної безпеки Скрябіним О.В. було складено акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі.

04 травня 2022 року вказані посадові особи подзвонили ОСОБА_1 та їй було запропоновано надати пояснення щодо її відсутності на робочому місці 04 травня 2022 року. Пояснення було запропоновано надати до 09 години 00 хвилин 05 травня 2022 року у любий зручний спосіб. ОСОБА_1 було доведено до відома, що в разі ненадання пояснення, вона буде звільнена з підприємства за прогул за п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом ДП «Завод ім. Малишева» № 129 від 06 травня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту управління економічної, інформаційної безпеки та внутрішнього аудиту за прогул без поважної причини за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 04 травня 2022 року, наказ підписаний генеральним директором підприємства.

Наказом (розпорядження) № 84 про припинення трудового договору (контракту) від 06 травня 2022 року ДП «Завод ім. В.О. Малишева» вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту управління економічної, інформаційної безпеки та внутрішнього аудиту з 04 травня 2022 року. Підстава звільнення наказ № 129 від 06 травня 2023 року (том 1, а. с. 13).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Між тим, 15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності, галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами першою та другою Закону № 2136-ІХ (тут і далі в редакції на час винесення наказу від 25 березня 2022 року) встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до статті 13 Закону № 2136-ІХ, призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Між тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 в межах даного провадження не оскаржує наказ про призупинення трудових відносин з нею, позовна заява не містить таких вимог. Доказів, що вказане питання вирішено в межах іншого провадження позивачкою не надано.

Оскільки трудові відносини з ОСОБА_1 було призупинено, вищевказаний наказ не скасовано та не визнано неправомірним, на час звільнення позивачка фактично не працювала, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для нарахування та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина