Справа № 541/3205/23
Провадження № 4-с/541/13/2023
У Х В А Л А

22 вересня 2023 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шатілової Л.Г.,

за участю секретаря судового засідання Гуриної В.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Миргородського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції -Бондаренко Іван Іванович,

В С Т А Н О В И В:

13.09.2023 року ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Акрітова П.К., звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бондаренко Івана Івановича про арешт коштів боржника неправомірними; постанову державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бондаренка Івана Івановича про арешт майна боржника від 16.09.2022 р., виконавче провадження № 62954726,- скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАК» як заробітна плата.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що він, ОСОБА_1 , є боржником на підставі виконавчих листів Миргородського міськрайонного суду Полтавської області: № 2/541/749/2019 від 23.01.2020 р. про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 150 000 грн. 00 коп.; № 2/541/591/2020 виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 20.08.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 55 774 грн. 00 коп.; № 2/541/590/2020 виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 20.08.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача заборгованості у сумі 35 000 грн. 00 коп.

Стягнення боргу проводиться Миргородським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у провадженні якого знаходяться виконавчі провадження: № 61423973 по виконанню виконавчого листа № 2/541/749/2019 виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 23.01.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 150 000 грн.00коп.; № 63277592 по виконанню виконавчого листа № 2/541/591/2020 виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 20.08.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 55 774 грн. 00 коп. ; № 63277790 по виконанню виконавчого листа № 2/541/590/2020 виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 20.08.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 35 000 грн. 00 коп.

Постановами державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби вищевказані виконавчі провадження були приєднанні до зведеного виконавчого провадження № 62954726. В рамках вищевказаних виконавчих проваджень постановою державного виконавця Бондаренка І.І. від 16.09.2022 р. було накладено арешт на його зарплатний картковий рахунок НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» з діючою карткою.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року Постанову державного виконавця Бондаренка І.І. про арешт коштів від 16 вересня 2022 року скасовано в частині накладання арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок заявника ІВАN НОМЕР_2 відкритий в АТ КБ «Приватбанк», як заробітна плата.

З часу накладання арешту на його основний рахунок для отримання заробітної плати, він 22.09.2022 року відкрив інший рахунок для отримання заробітної плати НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк». На даному рахунку наразі знаходяться грошові кошти отримані як заробітна плата у зв`язку з виконанням військового обов`язку. 25.07.2023 року він виявив, що на картку на яку він наразі отримує заробітну плату накладений арешт, який був накладений в рамках виконавчого провадження № 61423973 від 02.03.2020 року постановою державного виконавця від 16.09.2022 року знову з тих самих підстав, які Полтавський апеляційний суд визнав необґрунтованими та незаконними з огляду на те що, він є військовослужбовець і має право на безперешкодне отримання заробітної плати виконуючи обов`язок по захисту нашої Батьківщини. Ним була подана заява з проханням зняти арешт в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться у вигляді заробітної плати на його рахунку для виплат. 06.09.2023 р. від Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби отримана відповідь про те, що 16.09.2022 року на підставі постанови державного виконавця Миргородського відділу ДВС був накладений арешт. З відповіді на заяву відділу ДВС від 06.09.2023 року слідує, що 16.09.2022 року державним виконавцем Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бондаренком Іваном Івановичем було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх його відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкрито після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику (постанова про накладання арешту додається), в результаті чого було арештовано його рахунок на ім`я ОСОБА_1 ІВАN НОМЕР_4 , картка для виплат НОМЕР_5 , який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для зарахування заробітної плати. Також державний виконавець вказує, що у нього відсутні правові підстави для зняття арешту з карткового рахунку НОМЕР_6 , який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , який накладений в рамках виконавчих проваджень № 61423973, № 63277592, № 6327790.

Зазначив, що з 09.03.2022 року він призваний на військову службу на підставі указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 р. і на вищевказаний рахунок зараховується належна йому заробітна плата. Інших видів доходу не має.

З кінця липня 2023 року він не має можливості розпорядитися власними коштами. Не заперечував проти стягнення боргу, вважав, накладення арешту незаконним та перевищенням повноважень державного виконавця.

В судове засідання скаржник та його представник адвокат Акрітов П.К. не з`явились, представник подав заяву в якій просив суд розглянути справу без участі сторони заявника, заявлені вимоги по скарзі підтримав у повному обсязі.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, до суду надав відзив в якому зазначив, що згідно довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.07.2023 рахунок боржника ОСОБА_1 НОМЕР_4 не є рахунком зі спеціальним режимом використання та/або звернення на такі кошти заборонено законом, оскільки на цей рахунок може бути зарахована будь-яка виплата окрім заробітної плати. Станом на 21.09.2023 підстави для зняття арешту з рахунків боржника відсутні. Просив відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, справу розглянути без участі представника.

Cтягувач Винаходов Дмитро Володимирович належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання в судове засідання не з`явився, в телефонному режимі повідомили про розгляд скарги у їх відсутність.

Суд, враховуючи що учасники судового процесу які не з`явились - належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, прийшов до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності учасників судового процесу які не з`явились до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Враховуючи, що заявник ОСОБА_1 отримав відповідь від Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відмову заявнику у знятті арешту з рахунку боржника 06.09.2023 через свого представника адвоката Акрітова П.К., а до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області він звернувся 13.09.2023 року, суд вважає, що десятиденний строк на подання скарги, передбачений ч. 1 ст. 449 ЦПК України, не пропущений.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено , що у провадженні Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні перебувають виконавчі листи Миргородського міськрайонного суду Полтавської області:

№ 2/541/749/2019 від 23.01.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 150 000 грн. 00 коп.

№ 2/541/591/2020 від 20.08.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 55 774 грн. 00 коп.

№ 2/541/590/2020 від 20.08.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 35 000 грн. 00 коп.

З виконання вказаних виконавчих листів відкрито виконавчі провадження:

- № 61423973 по виконанню виконавчого листа № 2/541/749/2019, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 23.01.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 150 000 грн. 00 коп.

- № 63277592 по виконанню виконавчого листа № 2/541/591/2020 виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 20.08.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 55 774 грн. 00 коп.

- № 63277790 по виконанню виконавчого листа № 2/541/590/2020 виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 20.08.2020 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 35 000 грн. 00 коп. (а. с. 12-14).

Постановами державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зазначені виконавчі провадження були об`єднані/приєднані в зведене виконавче провадження № 62954726. (Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 04.09.2020 р., постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 28.10.2020 р.) (а. с. 15-17).

Постановою державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бондаренка Івана Івановича від 16.09.2022 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_1 , а також на кошти на рахунках, що будуть відкрито після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику (а. с. 19).

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то відповідно до статті 36 Закону № 1404-VIII розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону № 1404-VIII про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону № 1404-VIII).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (абзац перший частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII).

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому частини перша та друга статті 48 Закону № 1404-VIII чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Законом № 1404-VIII також визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (частина восьма статті 48).

У пункті 10 Розділу VIII Інструкції вказується також, що саме після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

При цьому пунктами 3, 14, 21 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Аналіз вище зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

При цьому законом забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (абзац другий частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII).

Отже, частиною другою статті 48 Закону № 1404-VIII встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (пункт 7.13 постанови).

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плату як особливий об`єкт, на який може бути звернено стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається Законом № 1404-VIII та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції, відповідно до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону № 1404-VIII).

При цьому відповідно до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції. Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відрахування, зокрема із заробітної плати, насамперед здійснюють підприємства установи та організації тощо, які й здійснюють нарахування цих виплат і відповідно частини першої статті 70 Закону № 1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь-яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (пункти 7.14, 7.15 постанови), а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 викладено висновки про те, що, передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Вищевказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 199/7977/16.

З матеріалів справи встановлено, що постановою державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бондаренка І.І. від 16 вересня 2022 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках ОСОБА_1 , а також на кошти на рахунках, що будуть відкрито після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 262121,74 грн (а.с.18-19).

Заявник стверджує, що в результаті винесення зазначеної постанови державного виконавця Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бондаренка Івана Івановича від 16.09.2022 року, зокрема, арештовано грошові кошти, які знаходяться на рахунку заявника, на ім`я ОСОБА_1 IBAN НОМЕР_7 , картка для виплат НОМЕР_8 , який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та використовується для виплати ОСОБА_1 заробітної плати (а.с.18). Дана постанова була скасована постановою Полтавського апеляційного суду від 11.04.2023 року (а.с. 31-44).

Відповідно до довідки виданої Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» від 26.07.2023 року № R7J47227FHGSD9BV ОСОБА_1 станом на 26/07/2023 року має в АТ КБ "ПриватБанк" картку НОМЕР_5 ( НОМЕР_4 ) на яку отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) (а. с. 20).

01.08.2023 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Акрітова П.К. звернувся до керівника Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою в якій просив зняти арешт з карткового рахунку № НОМЕР_9 відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , накладений в рамках виконавчих проваджень №61423973 відкритого 02.03.2020 року, №63277592 відкритого 12.10.2020 року, №63277790 відкритого 12.10.2020 року (а.с.24-27).

06.09.2023 року від державного виконавця надійшла відповідь, в якій останній зазначив, що 25.04.2023 року державним виконавцем відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду Полтавської області по справі №541/2788/22 від 11 квітня 2023 року було скасовано постанову державного виконавця Миргородського ВДВС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Бондаренка Івані Івановича про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №61423973 від 16 вересня 2022 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок ОСОБА_1 IBAN НОМЕР_7 , який відкрито в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», як заробітна плата. Згідно довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 26.07.2023 рахунок боржника НОМЕР_4 не є рахунком зі спеціальним режимом використання та/або звернення на такі кошти заборонено законом, оскільки на цей рахунок може бути зарахована будь-яка виплата окрім заробітної плати (а.с.29-30).

У своїй постанові від 17.01.2020 по справі №340/1018/19 Верховний Суд роз`яснив, що саме слід вважати рахунками зі спеціальним режимом. Так, Верховним Судом зроблено висновок, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Держбюджету, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Отже, оскільки на вказаний рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», відкритий на ім`я боржника, зараховується заробітна плата (грошове забезпечення); боржник звертався до державного виконавця із заявою про зняття арешту з коштів на цьому рахунку, на який зараховується заробітна плата, то не зняття арешту з цього рахунку порушує право заявника на своєчасне одержання винагороди за працю, яка захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України), зокрема, шляхом встановлення законом граничних розмірів відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника залежно від видів стягнення (стаття 70 Закону України «Про виконавче провадження»). Тому звернення стягнення та накладення арешту на заробітну плату понад такі розміри заборонено законом, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі на підставі повідомлення боржника.

Отже, вимога ОСОБА_1 в частині скасування постанови державного виконавця від 16 вересня 2022 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ), який відкрито в АТ КБ «ПриватБанк», як заробітна плата, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна може бути знятий за рішенням суду.

Суд відмовляє в задовленні вимоги про визнання дій державного виконавця неправомірними в частині накладення арешту на кошти, які знаходяться на банківському рахунку, відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», оскільки, накладаючи арешт на спірний рахунок, виконавець визначив порядок виконання постанови про арешт коштів боржника, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.81,247,261,447,449, 450-452 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Миргородського відділу державної виконавчої служби у миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бондаренко Іван Іванович - задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бондаренка Івана Івановича про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №61423973 від 16 вересня 2022 року скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , IBAN НОМЕР_4 , який відкрито в акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», як заробітна плата.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів.

Суддя: Л.Г.Шатілова