Єдиний унікальний номер 205/3973/23
Провадження № 2-о/205/124/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Бізяєвої Н.О., за участі секретаря судового засідання Валового Д.Р. розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Федорець Євгенія Євгенійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровська міська рада про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

20.04.2023 року ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Федорець Є.Є. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою, заінтересована сторона: ОСОБА_2 , в якій просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 01.02.2000 р. по 02.06.2019 р. з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (тобто по дату його смерті); встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 01.02.2000 р. по 15.04.2022 р. з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (тобто по дату її смерті).

В обґрунтування своєї заяви вказала на те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.03.1955 року. Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Після смерті матері заявника, ОСОБА_5 батько заявника ОСОБА_3 20.12.1985 р. зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок чого остання змінила прізвища на ОСОБА_7 . За час життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали у власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01.04.1997, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів. Батько - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого залишилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказану спадщину прийняли фактично заявник ОСОБА_1 та дружина померлого ОСОБА_4 , оскільки є спадкоємцями першої черги після смерті останнього, проживали разом зі спадкоємцем за вказаною адресою та у встановлений законом строк, не відмовились від прийняття. ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 після її смерті відкрилась спадщина на 3/4 частини вищевказаної квартири. Заявник ОСОБА_1 хоча і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак, як на момент смерті ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 так і після їх смерті і на даний час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 інших спадкоємців крім нього, в неї не залишилось, у зв`язку з підготовкою документів для прийняття спадщини, вимушений звернутися до суду. За час свого життя ОСОБА_3 залишив заповіт на онучку, доньку заявника ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. 03.12.2004. За наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 . Приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Журавльовою Г.С. 11.11.2022 було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, якою роз`яснено, що про пропуск строку на прийняття спадщини та не підтвердження місця проживання за однією адресою. Також постановою Приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Журавльовою Г.С. 04.03.2023 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, якою роз`яснено, оскільки ОСОБА_1 фактично зареєстрований за іншою адресою, йому необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. Факт проживання ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можуть підтвердити свідки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про витребування доказів від 16.05.2023 року було витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу спадкову справу, що була заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На виконання вказаної ухвали суду, 01.06.2023 року на адресу суду від органу нотаріату надійшла копія таких спадкових справ.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2023 року було залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи: Дніпровську міську раду.

11.09.2029 року від представника Дніпровської міської ради - Ревякіної Н. до суду була подана заява про залишення заяви без розгляду, у зв`язку з тим, що виник спір про право між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо майна померлого ОСОБА_3 та між Дніпровською міською радою та заявником, щодо майна померлої ОСОБА_4 .

Сторони в судове засідання не з`явились, матеріали справи містять заяву представника заявника -адвоката Федорець Є.Є. про розгляд заяви заінтересованої особи - Дніпровської міської ради про залишення заяви без розгляду, без його участі, за наявними у справі доказами та без фіксації судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у частині другій статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю (зі спадкодавцями більше ніж 5 років до відкриття спадщини).

Свої вимоги мотивував, зокрема тим, що він є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця ОСОБА_4 , що виключає наявність спору про право цивільне. Також зазначив, що відповідно Заповіту, складеного 03.12.2004 року Приватним нотаріусом Базилєвим С.П., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок свої смерті зробив розпорядження: Все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і в загалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_2 , яка є його донькою.

На підтвердження факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - до заяви додав копії фотографій (а.с. 30-40).

11.11.2022 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Журавльова Г.С., постановила відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_3 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю підтвердження факту проживання зі спадкодавцем на момент його смерті.

Матеріалами спадкової справи №46/2022, початої 01.09.2022 Приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу щодо ОСОБА_3 підтверджено, що крім ОСОБА_1 , інші спадкоємці по даній спадковій справі із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Проте, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі 69634051 підтверджено наявність Заповіту, стан: чинний, складений Приватним нотаріусом Базилєвим С.П. 03.12.2004 року.

04.03.2023 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Журавльова Г.С., постановила відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю підтвердження факту проживання зі спадкодавцем на момент його смерті.

Матеріалами спадкової справи №47/2022, початої 01.09.2022 року Приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу щодо ОСОБА_4 підтверджено, що інші спадкоємці по даній спадковій справі із заявами про прийняття спадщини не звертались.

За змістом частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради зазначив, що Дніпровська міська рада заперечує проти задоволення заяви як у частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з громадянином ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 так і в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 з громадянкою ОСОБА_4 , оскільки у випадку встановлення факту, про які просить заявник, Дніпровська міська рада буде позбавлена права на визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_4 так і вважають існує спір про право між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . На підставі викладеного, просили заяву залишити без розгляду.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Крім того, у ч. 1 ст. 1277 ЦК України зазначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Заявник зазначає, що інших спадкоємців за заповітом чи законом у померлої ОСОБА_4 немає, встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 необхідно для прийняття спадщини у вигляді квартири.

За частинами 2, 4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18).

Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив, що дана вимога не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви та долучених до неї доказів встановлено, що існує спір про право, зокрема, про визнання права власності в порядку спадкування, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів.

У разі відсутності у ОСОБА_4 спадкоємців за заповітом і за законом, або у разі неприйняття ними спадщини, орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна (в даному випадку Дніпровська міська рада), зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Дніпровська міська рада не визнає право ОСОБА_1 на спадкування після смерті ОСОБА_4 , про що було прямо зазначено у поданому відзиві.

Отже, між ОСОБА_1 та Дніпровською міською радою виник спір про право, який належить вирішити в порядку позовного провадження.

Крім того, суд вбачає наявність спору про право між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_3 .

Суд зауважує, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд дійшов до висновку, що дана справа даним вимогам не відповідає, оскільки заінтересована особа заперечує проти задоволення вимог заявника.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Керуючись ст. ст. 293, 294, 315, 353, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Федорець Євгенія Євгенійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровська міська рада про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, його право на звернення до суду з відповідним позовом в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суд може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.О. Бізяєва