Справа № 350/557/23
Номер провадження 2/350/255/2023
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2023 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.,
секретаря судового засідання Маєвської С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Українська Страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про стягнення страхового відшкодування,
з участю сторін цивільної справи :
представника позивачки ОСОБА_4 ,
суд, -
І.Стислий виклад позицій сторін:
Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ільків М.М. звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовом, у якому із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яка надійшла до суду 19.05.2023 (а.с.98) остаточно просить: - стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник в інтересах свої неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень 00 копійок; пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 76 575 (сімдесят шість тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 34 копійки, три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 4 594 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 52 копійки, інфляційні втрати у розмірі 12 179 (дванадцять тисяч сто сімдесят дев`ять) гривень 90 копійок, а всього разом 93 349 (дев`яносто три тисячі триста сорок дев`ять) гривень 76 копійок; судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Посилаючись на статтю 1187 Цивільного кодексу України, представник позивачки зазначає, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього з реабілітуючих підстав не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Відтак ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховик завдавача шкоди зобов`язане здійснити відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого ОСОБА_6 .
У відзиві на позовну заяву (а.с.52-54) представник відповідача заперечуючи проти позовних вимог зазначив, що для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов і є обов`язковою умовою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні па особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями завдавача, а викликана іншими обставинами. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2022 слідчого-начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Івано-Франківській області встановлено, що порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля ОСОБА_5 не перебуває в прямому причинному зв`язку із виникненням ДТП, а тому в його діях відсутній склад кримінального правопорушення. Натомість встановлено, що дана ДТП сталася внаслідок дій водія електросамоката ОСОБА_6 , який у темну пору доби рухався назустріч загальному потоку транспорту без увімкненої фари, чим не виділив себе на дорозі для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху. При судово-токсикологічному дослідженні в крові ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в концентрації, яка при житті могла відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня. Отже, також встановлено, що під час ДТП водій ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що могло сприяти скоєнню ним ДТП. Таким чином відсутня не тільки вина водія ОСОБА_5 у вчиненні даної ДТП та настанні шкідливих наслідків, а й відсутній безпосередній причинний зв`язок між його діянням та шкодою, що виключає настання його цивільно-правової відповідальності відповідно до закону та відповідно обов`язку страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувати шкоду згідно з п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Окрім цього, електросамокат в силу положень пункту 1.10 ПДР України є транспортним засобом, що приводиться в рух за допомогою двигуна, а тому є джерелом підвищеної небезпеки. Враховуючи зазначене та посилаючись на статтю 1188 Цивільного кодексу України, представник відповідача вважає, що в даному випадку ДТП сталася внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки та шкоду завдано потерпілому ОСОБА_6 , як власнику та водію джерела підвищеної небезпеки, а не третім особам, а тому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах - винною особою. У підсумку, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заперечуючи відповідь на відзив (а.с.74-76) представник відповідача, окрім аргументів, викладених у відзиві на позовну заяву зазначив, що відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Таким чином електросамокат «Extreme Х-13» є транспортним засобом, що також доводить його належність до джерела підвищеної небезпеки.
У судове засідання позивачка не прибула, однак її представник адвокат Ільків М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов з підстав, викладених у ньому, беручи до уваги відповідь на відзив, а також наявні серед матеріалів справи докази.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
ІІ.Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13.04.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи.
Провівши підготовче засідання, суд ухвалою від 02.06.2023 постановив призначити справу до судового розгляду з повідомленням учасників справи.
ІІІ.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с.17) позивачка у цій справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 28.08.2007 (а.с.14) підтверджено, що позивачка ОСОБА_7 28.08.2007 зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 у Сливківській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис №13. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_9 ».
Копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 від 14.01.2009 (а.с.15) та серії НОМЕР_5 від 04.02.2020 (а.с.16) підтверджено, що у позивачки від спільного шлюбу із ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка ОСОБА_3 .
З копії постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2022 (а.с.20-22) суд, окрім іншого, встановив, що 31.05.2022 біля 23.00 години по вул. Вагилевича в с. Ясень Перегінської СТГ Калуського району ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки ВА3-210994-20 реєстраційний № НОМЕР_6 та рухаючись неосвітленою ділянкою дороги у напрямку смт. Перегінське, вчинив наїзд на ОСОБА_6 , який електросамокатом рухався назустріч автомобілю смугою руху автомобіля. Унаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, був доставлений до КНП «Перегінська лікарня», де 01.06.2022 наступила його смерть. Згідно з висновком результатів медичного огляду у водія автомобіля ОСОБА_5 ознак сп?яніння не має токсикологічним дослідженням крові етилового спирту не виявлено. Потерпіла ОСОБА_1 дала показання, що ОСОБА_6 є її чоловіком. В жовтні 2021 чоловік придбав електросамокат. 31.05.2022 біля 18.00 чоловік даним електросамокатом поїхав до свого товариша ОСОБА_10 , який проживає в с.Ясень по вул. Вагилевича по напрямку до смт. Перегінське близько 1км від їхнього дому. Вони мали разом ремонтувати автомобіль. З дому чоловік взяв набір інструментів. Біля 23.00 по телефону розмовляла із чоловіком, говорив, що вже виїхав додому. Через кілька хвилин біля свого будинку почула сильний звук удару. Було зрозумілим, що сталася якась дорожньо-транспортна пригода. Оскільки дитина ще не заснула, вийти на дорогу і з?ясувати, що сталося зразу не могла. Через 20 хвилин вийшла на дорогу. Далі по напрямку руху до смт.Перегінське стояв легковий автомобіль. Присутні люди повідомили, що цим автомобілем вчинено наїзд на її чоловіка і він серйозно травмований. В той час приїхав автомобіль швидкої медичної допомоги і його повезли до лікарні. Вона до лікарні поїхала також. Через кілька годин повідомили, що чоловік від отриманих травм помер. 13.08.2022 потерпіла ОСОБА_1 подала заяву, що до водія, який вчинив ДТП будь-яких претензій не має, не бажає щоб його було притягнуто до кримінальної відповідальності. Розслідуванням кримінального провадження встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася унаслідок необережних дій водія електросамоката ОСОБА_6 , який в темну пору доби рухався назустріч загальному потоку транспорту без увімкненої фари, чим не виділив себе на дорозі для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху. В свою чергу водій ОСОБА_5 автомобілем ВА3-210994 рухався зі значним перевищенням максимально допустимої швидкості в межах населеного пункту - 100...104 км/год. Однак він мав можливість виявити на проїзній частині ОСОБА_6 , що рухався електросамокатом на такій відстані від автомобіля, яка вже була недостатньою для попередження ДТП шляхом застосування своєчасного гальмування як при обраній швидкості, так і при максимально-допустимій швидкості на даній ділянці дороги - 50 км/год. Таким чином, порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля ОСОБА_5 не перебуває в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди, а тому в його діях відсутня об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Копією лікарського свідоцтва про смерть №54 від 01.06.2022 (а.с.1) та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 07.06.2022 (а.с.12) підтверджено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 38 років.
З копії довіреності №200 від 14.07.2022 (а.с.10) суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 уповноважила Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Відшкодування»» (код ЄДРПОУ - 38142410) (далі ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування»») представляти її інтереси, а також інтереси її малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у всіх підприємства, установах та організаціях незалежно від форм власності з будь-яких питань, що стосуються обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31.05.2022, а також її наслідків, пред`явлення, які з цього випливають та отримання відшкодування заподіяної моральної та матеріальної шкоди та страхового відшкодування.
30.08.2022 представник ПРАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»» надіслав до ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування»» запит №2394 (а.с.18), у якому зазначив, що для відшкодування шкоди життю і здоров`ю третіх осіб у зв`язку із смертю ОСОБА_6 для прийняття рішення необхідно надати рішення суду щодо визнання вини забезпеченого транспортного засобу винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди або постанову про закриття кримінального провадження.
02.08.2022 представником ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування»» було надіслано до ПРАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»» повідомлення про доручення до раніше поданої заяви про виплату страхового відшкодування оригіналу довідки про отримання (неотримання) допомоги №593 ОСОБА_1
IV.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, враховуючи таке.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (статті 3, 5 Закону №1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону України № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди.
Відповідно до пункту 22.3. статті 22 Закону України № 1961-IV передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження за правилами КПК України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі в порядку, передбаченому ЦПК України.
Згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону України № 1961-IV страховик, керуючись нормами Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно із ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, правила статей 1187, 1188 ЦК України діють тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об`єкта, завдяки яким діяльність з ними визнається джерелом підвищеної небезпеки.
У відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
«тлумачення статті 1187 ЦК України свідчить, що: джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди;
використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна;
для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має».
На підставі долучених до матеріалів справи доказів суд встановив, що 31.05.2022 у с.Ясень Перегінської селищної ради Калуського району відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки ВА3-210994-20 реєстраційний № НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_5 та електричного самоката моделі «Extreme X-13», потужністю 700Вт під керуванням ОСОБА_6 .
Досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася унаслідок необережних дій водія електросамоката ОСОБА_6 , який в темну пору доби рухався назустріч загальному потоку транспорту без увімкненої фари, чим не виділив себе на дорозі для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху. Водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВА3-210994 рухався зі значним перевищенням максимально допустимої швидкості в межах населеного пункту - 100...104 км/год. Однак він мав можливість виявити на проїзній частині ОСОБА_6 , що рухався електросамокатом на такій відстані від автомобіля, яка вже була недостатньою для попередження ДТП шляхом застосування своєчасного гальмування як при обраній швидкості, так і при максимально-допустимій швидкості на даній ділянці дороги - 50 км/год.
У підсумку органом досудовим розслідуванням зроблено висновок, що порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 не перебуває в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди, а тому в його діях відсутня об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження було закрито.
Отже, суд встановив, що дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини ОСОБА_6 , який керував електричним скутером, на якому встановлено електричний двигун потужністю 700ВТ, за допомогою якого самокат приводиться в рух.
Враховуючи вище встановлені обставини суд приходить до переконання, що шкода ОСОБА_6 була завдана внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1188 Цивільного кодексу України.
Оскільки у діях водія ОСОБА_5 відсутня вина у настанні дорожнього-транспортної пригоди, то і відсутня передбачена статтею 1188 ЦК України підстава для його цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.
Відповідно до п. 4 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
У цій справі посилання представником позивачки на норму статті 1187 ЦК України є безпідставним, оскільки вона регламентує відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в разі заподіяння шкоди транспортним засобом третім особам, без взаємодії з іншими транспортними засобами.
При взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, повинна застосовуватись ст.1188 ЦК України.
Отже, враховуючи вищезазначене, а також те, що шкода ОСОБА_6 завдана з його вини внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, суд вважає, що у цій справі відсутній підстави для відшкодування позивачці страхового відшкодування, пов`язаного із спричиненням смерті ОСОБА_6
V.Розподіл судових витрат:
Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову, а позивачка звільнена від сплати судового збору у відповідності до вимог пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.
У цьому випадку, вимога позивачки про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Українська Страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про стягнення страхового відшкодування відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 25.09.2023 року.

Суддя А.М.Бейко