Провадження № 2-др/161/107/23
У Х В А Л А

18 вересня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України. Роз`яснено позивачу, що дані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

На адресу суду 04 вересня 2023 року надійшла заява представника відповідача з проханням ухвалити додаткове судове рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Оскільки розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, на підставі ч.3 ст.270 ЦПК України, розгляд питання про ухвалення додаткового рішення здійснюється в тому самому порядку.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід постановити додаткову ухвалу такого змісту.

Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З аналізу вищенаведеного слідує, що у разі закриття провадження у справі судові витрати на користь відповідача присуджуються виключно, у разі встановлення необґрунтованості дій позивача.

Однак, звертаючись до суду із заявою про розподіл судових витрат, відповідач не навів суду, які саме дії він вважає необґрунтованими з боку позивача, а також, в чому полягає їх необґрунтованість. Таких обставин також не вбачає суд з аналізу матеріалів справи.

Звертаючись до суду саме в порядку цивільного судочинства, позивач керувався наявними в нього відомостями про вид договірних відносин з відповідачем, а саме - зазначення його у договорах як фізичної особи-громадянина, а не підприємця.

Обставини реєстрації відповідача фізичною особою-підприємцем та використання поставленої позивачем електроенергії в господарських цілях з`ясувалися під час розгляду цієї справи. В матеріалах справи відсутні достовірні відомості того, що позивач знав про господарських характер відносин між сторонами до звернення в суд.

Крім того, приватно-правовий спір не вирішений по суті та продовжує існувати між сторонами.

З огляду на відсутність необґрунтованості дій позивача під час звернення до суду в порядку цивільного, а не господарського судочинства, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для компенсації стороні відповідача витрат на професійну правничу допомогу, а тому слід відмовити у відповідній компенсації.

На підставі наведеного, керуючись ч.5 ст.142, ст.270 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у компенсації здійснених ним витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк