Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2/641/2926/2023 Справа № 641/4748/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Музиченко В.О.,

при секретарі судового засідання Подосокорської А.О.,

за участю представника позивача Овсяника С.А.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «АН «Рестріелт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Представник ТОВ «АН «Рестріелт» звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 в яких просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13268,19 грн. та судові витрати.

В судовому засідання відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач випадково дізналась про подання позивачем позову через мобільний застосунок «Дія», при цьому вона не отримувала копії позовної заяви з додатками до неї. Позивачем не було запропоновано досудового вирішення погашення заборгованості. Заборгованість нею сплачувалась по мірі фінансових можливостей, у звязку з військовими діями в країні. На 19.09.2023 року вона немає заборгованості перед позивачем. Всі витрати просила покласти на позивача. На підтвердження сплати заборгованості подала суду копії платіжних інструкцій від 22.08.2023 року на суму 6000,00 грн., від 23.08.2023 року на суму 2000,00 грн., від 24.08.2023 року на суму 5500,00 грн., від 18.09.2023 р. на суму 659,74 грн. Всього надано квитанцій на суму 14159,74 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив надходження сплати заборгованості, однак наполягав на вирішенні питання про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу. В обґрунтування зазначив, що відповідач сплатила заборгованість після подання позову, тому має відшкодувати судові витрати. В даному випадку досудове врегулювання спору законом не передбачено.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 ЗУ «Про судовий збір» передбачає, що однією з підстав для повернення судового збору є закриття провадження у справі.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Сплата судового збору підтверджується платіжним дорученням № 610 від 07.08.2023 року на суму 2147,20 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про повернення позивачу сплаченого судового збору у розмірі 2 147,20 гривень.

Щодо заявленої вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Правилами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави ; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат ; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а правилами ч.6 цієї ж статті встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України №2" наголошено, що принцип рівності сторін - це один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у розумінні якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, заява №19336/04, § 268).

Такий підхід до вирішення питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу узгоджується із позицією Верховного Суду, сформованій у справах №826/1216/16 від 27.06.2018, №755/9215/15-ц від 19.02.2020, №910/12876/19 від 07.07.2021, №753/15687/15-ц від 14.11.2018, №753/15683/15 від 26.09.2018, №910/3929/18 від 18.06.2019.

Матеріали справи містять договір № 14/07/23-1 від 14.07.2023 року про надання правничої допомоги адвокатом та акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг) від 03.08.2023 року за Договором № 14/07-23-1 про надання правничої допомоги адвокатом від 14.07.2023 року та розрахунок їх вартості, відповідно до якого адвокатом надані наступні послуги: ознайомлення з наданими документами, що підтверджують наявність заборгованості ОСОБА_1 0,5 годин, складання позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 , та подання її до суду 4,0 години на суму 3000,00 грн.; компенсація витрат виконавця за отримання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1 витяг 33,00 грн., додаткова винагорода (гонорар успіху) у розмірі 1326,82 грн.

Відповідачем суду надано довідку, що ОСОБА_1 з 09.09.2022 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце перебування: АДРЕСА_1 .

Склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підлягають доведенню, а відтак ненадсилання копій відповідних доказів фактично призводить до порушення принципу змагальності, неможливості іншим учасникам судового розгляду бути ознайомленим із їхнім змістом, позбавляє можливості надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку (аналогічний висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 922/2821/18 та у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі № 902/844/18).

При цьому, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Ненадання поданих стороною документів, пов`язаних з наданням правничої допомоги іншій стороні позбавляє останню можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, а суд можливості надати оцінку їх обґрунтованості, правових підстав та обсягу їх стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 910/18646/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом взято до уваги, що представником позивача не направлено на адресу іншого учасника (відповідача) документів на підтвердження відповідних вимог, що позбавило останнього можливості подати до суду клопотання про зменшення розміру таких витрат відповідно до частин 5, 6 статті 126 ЦПК України. Також судом враховано, що позивачем не вживалось заходів досудового врегулювання спору, хоча в даному випадку ці дії не є обов`язковими, однак в умовах військового стану та враховуючи те, що відповідач має статус внутрішньо переміщеної особи ці дії могли бути виконані позивачем, задля попередження понесення додаткових витрат відповідачем.

Як зазначила відповідач в судовому засіданні, що жодних документів нею отримано не було.

З урахуванням зазначеного вище, а також положень статті 12 ЦПК, за змістом якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви представника позивача ТОВ «АН Рестріелт» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 12, 126, 137, 141, 255, 258-260 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «АН «Рестріелт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Повернути ТОВ «АН «Рестріелт» сплачений судовий збір у сумі 2147 (дві тисячі сорок сім) гривень 20 копійок за платіжним дорученням № 610 від 07.08.2023 року.

У стягненні витрат ТОВ «АН Рестріелт» на правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -В. О. Музиченко