Справа №932/6214/23
Провадження №2/932/1738/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Цитульського В.І.

за участю секретаря судового засідання Дубовик К.В.

представника відповідача: Яріз О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

03 липня 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про зобов`язання КП «Дніпроводоканал» ДМР виключити із суми заборгованості попередніх власників, що виникла за період часу до 08.08.2018.

Стислий виклад позиції позивача.

З 08.08.2018 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за позивачем ОСОБА_1 . Позивач звернувся до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради із заявою - приєднанням до умов договору про водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 . На Позивача було оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 та відповідно до вказаного особового рахунку зараховано заборгованість попередніх власників квартири в сумі 9858,02 грн. 07 листопада 2018 року Позивач звернувся до КП «Дніпроводоканал» ДМР із заявою про виключення заборгованості попередніх власників по особовому 08.08.2018. Згідно наданого рахунку-повідомлення заборгованість за послуги теплопостачання за період з липня 2011 року по серпень 2018 року становить 9878,30 коп.

Заперечення відповідача.

12 вересня 2023 року від відповідача Комунального підприємства «Дніпроводоканал» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що останні не погоджуються з позовними вимогами, вважають їх такими, що суперечать чинному законодавству з огляду на наступне. Питання щодо зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість попереднього власника квартири за період до 08.08.2018 року не передбачене серед способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно електронної бази даних КП «Дніпроводоканал» нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою проводились за нормою водоспоживання на 2 особи, оплата проводилась не в повному обсязі та станом на 31.07.2018 утворилась заборгованість в розмірі 9878,30 грн. Згідно листа з роз`ясненням Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №12/1-64 від 17.05.2007 року списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. У разі оформлення особового рахунку новим квартиронаймачем/власником, останній за участю попереднього власника чи балансоутримувача повинен був перевірити наявність заборгованості за житловим приміщенням, яким він збирається користуватися/володіти у майбутньому та вразі незгоди мав право відмовитись від користування/володіння таким майном та укладення відповідної угоди. Відповідач вважає, що у позивача відсутнє право на звернення до суду із заявленими позовними вимогами, саме до КП «Дніпроводоканал». Підприємством права позивача не порушені, спір між сторонами відсутній. Вважає, що позивач не довів порушення своїх прав, пропустив строк позовної давності у зв`язку з викладеним, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповіді на відзиві позивач зазначив, що у нього відсутні зобов`язання перед відповідачем зі сплати заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, що надавалися попереднім власникам квартири. Щодо строку позовної давності, позивач зазначає, що такий не пропущений враховуючи положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби».

Заяви та процесуальні дії вчинені в рамках цивільної справи.

07 липня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання.

12 вересня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12 вересня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

У судовому засіданні представник відпоідача заперечувала щодо задоволення позовних вимог, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Позивач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 133960311 від 10.08.2018 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності, розмір частки 1/1, на підставі договору відступлення прав вимоги за іпотечним договором серія та номер: 574, виданий 06.06.2018, видавник 06062018, іпотечний договір, серія та номер 189 виданий 01.02.2008.

07 листопада 2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до керівника КП «Дніпроводоканал» ДМР із заявою про списання заборгованості. На яку отримав відповідь від КП «Дніпроводоканал» ДМР №3-475 від 30.11.2018 з якої встановлено, що станом на 07.08.2018 заборгованість становила 9858,02 грн. Заборгованість буде стягуватися в судовому порядку з попередніх власників. З 08.08.2018 року зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виниклиу ОСОБА_1 як власника квартири.

Разом з тим, у 2021 році позивачу надходить попередження КП «Дніпроводоканал» ДМР про заборгованість, з якого вбачається, що станом на 01.01.2021 р. за ним рахується заборгованість в розмірі 10124,69 грн.

У березні 2023 року позивач звертається із заявою про надання розгорнутої довідки про нарахування та сплату за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з січня 2005 року по лютий 2023 року.

На таке звернення відповідачем були надані дві довідки на особовий рахунок НОМЕР_1 за періоди з 1999 року по 31.07.2018 та з 01.07.2018 по 28.02.2023.

Так з довідки за період з 1999 року по 31.07.2018 вбачається наявність заборгованості в розмірі 9877,13 грн.

Норми права застосовані судом.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно дост.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають на підставі договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст.ст.66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

За ч.1ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ст.322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна.

У постанові Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 зроблено висновок про те, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорене в договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи твердження відповідача, наведені ним у відзиві, щодо неналежного способу захисту обраного позивачем, та про відсутність спору між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 6 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20).

Мотиви та висновки суду.

Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором №33/06/101/08-Н Вклн, згідно з яким ОСОБА_1 став власником квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника на покупця й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями ст.520 ЦК України.

Відповідно до досліджених судом доказів, встановлено, що позивач не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу за послуги теплопостачання попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_2 , тому на нього не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості, нарахованої відповідачем попереднім власникам до 08.08.2018 року, тобто до укладення позивачем договору купівлі-продажу квартири.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання КП «Дніпроводоканал» ДМР виключити з обліку за його особовим рахунком заборгованість попередніх власників квартири за період до 08.08.2018 року, є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту.

Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах: від 1 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079св21).

Також, посилання представника відповідача у відзиві на пропущення позивачем строку позовної давності не можуть бути застосовані, оскільки у період часу з 30 березня 2020 року по 30 червня 2023 року діяв ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби», а з 24 лютого 2023 року Указом Президента введено воєнний стан в Україні, який наразі триває й досі. Таким чином на вказаний період не зараховується при обчисленні перебігу позовної давності.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимогч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» , ст. 4, 11, 14, 509, 526 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії - задоволити.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради виключити з обліку по особовому рахунку НОМЕР_1 , який оформлений на ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 заборгованість попередніх власників квартири за період до 08 серпня 2018 року.

Стягнути з Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2023 року.

Суддя: В.І. Цитульський