Постанова

Іменем України

18 вересня 2023 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/2889/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Шкоріної О. І.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Подільського районного суду м. Києва

від 03 жовтня 2022 року

в складі судді Петрова Д. В.

у цивільній справі №758/17518/21 Подільського районного суду м. Києва

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КИЇВОБЛГАЗ"

до ОСОБА_1 ,

третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС",

про відшкодування збитків

У С Т А Н О В И В:

В грудні 2021 року позивач - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "КИЇВОБЛГАЗ" (далі - АТ "КИЇВОБЛГАЗ», Товариство) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 збитки в розмірі 29 044,58 грн, завдані останнім внаслідок пошкодження газопроводу.

Позовна заява мотивована тим, що 07.06.2020, близько 08 год. 20 хв., в селі Малополовецькому Фастівського району Київської області, по провулку від вулиці Сонячна в напрямку вулиці Щастя відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі -ДТП) за участю автомобіля «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .Внаслідок ДТП пошкоджено виносну засувку розподільного газопроводу середнього тиску, відбувся витік газу. Аварійно-диспетчерською службою газу AT «КИЇВОБЛГАЗ» на місце пригоди було викликано наряд поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова група "ТАС" (далі - ПрАТ "СГ "ТАС"). Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП за cт. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Позивач зазначав, що внаслідок ДТП відповідачем було завдано йому матеріальні збитки на загальну суму 41 252,38 грн, тоді як ПрАТ "СГ "ТАС" відшкодувала лише частину збитків, а саме 12 207,80 грн, тому залишок невідшкодованих збитків складає 29 044, 58 грн та підлягає стягненню з відповідача, як з винної в ДТП особи.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що позовна заява подана та підписана неповноважним представником позивача, оскільки довіреність на підставі якої діяв представник не завірена належним чином.

Також в обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що долучені до позовної заяви копії доказів не засвідчені належним чином, що суперечить положенням ст. 95 ЦК України, тому не можуть бути прийняті судом, як належні та допустимі докази.

З огляду на те, що довіреність на представництво інтересів позивача та долучені до позовної заяви письмові докази не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України, відповідач просив залишити без розгляду позовну заяву.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що позивач не довів належними доказами завдання йому матеріальної шкоди в розмірі 41 252,38 грн, оскільки наведені в позовній заяві розрахунки завданої шкоди не містять підписів сертифікованих спеціалістів або судових експертів, які мають право проводити експертизи та робити розрахунки збитків.

Судом взагалі не було досліджено докази, які було надано позивачем на підтвердження позовних вимог, а також не досліджувалися будь-які обставини справи, які підтверджують правомірність вимог позивача.

Суд не звернув уваги на можливість вини позивача у здійсненні ДТП відповідачем та розподілу шкоди між сторонами.

Вказував, що позивачем не було надано доказів, а судом не встановлено: чи вживалися належні заходи щодо встановлення обмежень у користуванні земельної ділянки, на якій розташована пошкоджена газорозподільного пункту (далі - ГРП); чи були внесені відомості про охоронні зони та обмеження у користуванні вказаною земельною ділянкою до Державного земельного кадастру; чи внесені відомості про охоронні зони та обмеження у користуванні цією земельною ділянкою в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно; чи належним чином була облаштована ГРП, яка була пошкоджена при ДТП.

Також вказував, що позивачем не надано доказів встановлення сервітуту щодо земельної ділянки, як право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту АТ "КИЇВОБЛГАЗ", як і не надано доказів, що ГРП була законно встановлена на земельній ділянці, а суд залишив поза увагою будівельні норми щодо облаштування ГРП.

Судом не надано оцінки розрахунку збитків, який виконано АТ "КИЇВОБЛГАЗ", а також не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутній звіт ПрАТ "СГ "ТАС" щодо розрахунку збитку завданого позивачу.

На думку скаржника, розрахунок збитків, який виконаний позивачем, викликає великий сумнів, оскільки для заміни поліетиленової труби та засувки, яка знаходиться над поверхнею землі, необхідно було викопати яму об`ємом 2 кубічних метри та інше.

Крім цього, як на підставу скасування рішення суду посилався на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження повноважень представника позивача, яким підписано та подано позовну заяву.

Також зазначив, що надані позивачем докази не засвідчені належним чином, а відтак не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України, але незважаючи на це взяті до уваги суду. Вважав, що таке свідчить про те, що рішення ухвалено на підставі недопустимих доказів у справі.

Додав, що на обставини відсутності належних доказів на здійснення представництва та недопустимість наданих позивачем доказів він посилався у відзиві на позовну заяву, в якому просив позовну заяву залишити без розгляду, але всупереч цьому суд розглянув справу та ухвалив рішення.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 03.10.2022 та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду від 03.10.2022 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи шляхом отримання на електронну адресу, зазначену ним в апеляційній скарзі, копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та копії ухвали про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження (том 1, а. с. 202; том 2, а. с. 1-2, 15-16).

Позивач та третя особа також належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги відповідача на рішення суду від 03.10.2022 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 9-12).

Від позивача та третьої особи не надходило відзивів на апеляційну скаргу.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки дана справа є малозначною та ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2020 року у справі №381/1468/20, ОСОБА_1 , 07 червня 2020 року, о 08 год. 20 хв., в с. Малополовецьке по провулку від вулиці Сонячна в напрямку вулиці Щастя, Фастівського району Київської області, керуючи автомобілем «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з ГРП. В результаті ДТП було пошкоджено ГРП.

Цією ж постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2020 винним у скоєнні вищевказаного ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

Згідно акту від 07 червня 2020 року, складеного комісією Васильківського відділення Фастівського району ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ» 07.06.2020, о 08 год. 20 хв., в аварійно-диспетчерську службу надійшла заявка щодо пошкодження газопроводу в с. М. Половецьке внаслідок ДТП, а саме газопроводу середнього тиску 0,15 (МПа), діаметром ф50 (мм), матеріал газопроводу (Ст/ПЕ) за адресою: с. Малополовецьке, вул. Сонячна. Земляні роботи виконувались на газопроводі середнього тиску в районі відключаючого пристрою на вул. Сонячну. Після прибуття на місце аварії працівниками АДС ліквідовано витік газу шляхом встановлення заглушки та встановлення пережиму.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ "СГ" ТАС" на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР №7423972 від 13.05.2020.

Згідно листа Васильківського відділення поліції Фастівського відділення Національної поліції України ГУНП України в Київській області від 09.07.2020, позивачу рекомендовано звернутися до страхової компанії ПрAT СГ «ТАС» (страховий поліс АР №7423977) винуватця ДТП - для відшкодування збитків.

Згідно проведеного позивачем на підставі Акту обстеження від 07.06.2020 розрахунку вартості збитків, заподіяних АТ «КИЇВОБЛГАЗ», внаслідок пошкодження газопроводу середнього тиску за адресою: Київська область, Фастівський район, с. М. Половецьке, вул. Сонячна, вартість збитків (з ПДВ) становить 41 252,38 гривень.

24 вересня 2020 року АТ «КИЇВОБЛГАЗ» звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 30.09.2020 ПрАТ "СГ" ТАС" повідомило АТ "КИЇВОБЛГАЗ" про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР №7423972 від 13.05.2020, згідно якого франшиза становить 950,00 грн.

Також в листі ПрАТ "СГ "ТАС" повідомило, що завданий АТ "КИЇВОБЛГАЗ", згідно Звіту №1-18/181-1від 10.09.2020, матеріальний збиток становить 13 157,80 грн без ПДВ, а тому виплаті підлягає 12 207,80 грн (13517,80-950).

Платіжним дорученням №128341 від 02.10.2020 підтверджується, що ПрАТ «СГ «ТАС» перераховано на користь АТ «КИЇВОБЛГАЗ» страхове відшкодування в сумі 12 207,80 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що внаслідок ДТП з вини відповідача АТ "КИЇВОБЛГАЗ" було завдано матеріальних збитків на загальну суму 41 252,38 грн, а здійснена страховиком відповідача виплата страхового відшкодування не покриває таких збитків у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд дійшов за неповного з`ясування обставин справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на таке.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24.11.2003 №142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395).

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 25.07.2019 у справі №221/6180/16-ц.

Аналогічні правові висновки Верховним Судом викладено у постановах від 31.10.2019 у справі №522/1597/15-ц та від 03.06.2021 у справі №461/2217/19.

Як вже вказувалося вище, страховою компанією відповідача сплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 12 207,80 грн, а здійснений позивачем власний розрахунок завданих збитків не є належним доказом на підтвердження завдання збитків на суму на суму 41 252,38 грн, оскільки такий розрахунок не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Крім того, колегія суддів враховує, що АТ "КИЇВОБЛГАЗ" та ПрАТ «СГ «ТАС» фактично дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується заявою позивача про страхове відшкодування та відповідає вимогам статті 30, пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону (постанова Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №333/2096/17).

Стягуючи з винної в ДТП особи на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі, що розрахована особисто позивачем та на якому останній наполягав, звертаючись до суду з даним позовом, суд першої інстанції не врахував викладених вище норм матеріального права та правових висновків Верховного Суду, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про покладення на відповідача обов`язку зі сплати позивачу збитків в межах ліміту відповідальності страхової компанії.

Також судом не враховано норм матеріального права, що регулюють питання стягнення шкоди у розмірі франшизи з винної особи.

Так, відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.6. Закону визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Як вже вказувалося вище, згідно з полісом Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР №7423972 від 13.05.2020, визначено суму франшизи в розмірі 950,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів сплати ОСОБА_1 суми франшизи позивачу в розмірі 950 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 , як винний у дорожньо-транспортній пригоді, в силу вимог ст. 36.6. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зобов`язаний сплатити АТ "КИЇВОБЛГАЗ" франшизу в розмірі 950,00 грн.

Таким чином, частково знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в силу ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що є безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги, щодо відсутності належних доказів на підтвердження повноважень представника позивача, яким підписано та подано позовну заяву та доводи апеляційної скарги про подання позивачем доказів, які не засвідчені належним чином, з огляду на наступне.

Зокрема, що стосується доводів про відсутність належних доказів на підтвердження повноважень представника позивача слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з ч. 3 ст. 62 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (ч. 4 ст. 62 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява підписана представником позивача - адвокатом Мордатенком К. Л. (том 1, а. с. 6).

На підтвердження повноважень представника Мордатенка К. Л. до позовної заяви долучено копію довіреності від 30.12.2020 №Др-149-1220, копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС №7687/10 від 19.04.2019, витяг із Статуту АТ "КИЇВОБЛГАЗ", затвердженого 28.03.2019, та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.06.2019 (том 1, а. с. 8-12).

В довіреності зазначено, що остання видана та підписана АТ "КИЇВОБЛГАЗ" в особі голови правління Дронова Дмитра Сергійовича, який діє на підставі Статуту. В свою чергу з наданого витягу зі Статуту та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_2 має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи - АТ "КИЇВОБЛАГАЗ".

Таким чином, в матеріалах справи містяться належні докази на підтвердження повноважень представника позивача Мордатенка К. Л., яким підписано та подано позовну заяву.

Щодо не засвідчення належним чином доказів, як стверджує відповідач, слід зазначити, що на кожній копії письмового доказу, які долучено позивачем до позовної заяви міститься відмітка "Згідно з оригіналом", ПІБ представника, його підпис та дата засвідчення. А згідно з ч. 5 ст. 95 ЦПК України на письмових доказах в копіях повинні засвідчуватися підписом учасника справи із засвідченням дати такого засвідчення.

Посилання відповідача на те, що засвідчення позивачем доказів не відповідає вимогам до оформлення документів ДСТУ 4163:2020 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно правового висновку Верховного Суду докази повинні засвідчуватися у відповідності до вимог процесуального кодексу, а не ДСТУ.

Оскількивідповідач в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, тоді як в діючому ЦПК України не передбачено таких повноважень апеляційного суду, а останній в свою чергу дійшов висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, оплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Позов у цій справі підлягає частковому задоволенню.

При зверненні до суду з даним позовом, позивач сплатив судовий збір у сумі 2 270 грн, а при зверненні до суду з апеляційною скаргою відповідач сплатив судовий збір в сумі 3 405 грн.

Беручи до уваги, що за наслідками апеляційного розгляду справи позов задоволено частково, а саме на суму 950 грн, то розмір судового збору, який відповідач зобов'язаний сплатити позивачу становить 74 грн 23 коп., а судовий збір який позивач зобов'язаний сплатити відповідачу становить 3 281 грн 40 коп. Різниця між даними сумами становить 3 207 грн 17 коп (3281,40-74,23).

Таким чином, з урахуванням наведеного АТ "КИЇВОБЛГАЗ" зобов'язаний сплатити ОСОБА_1 понесені останнім витрати на сплату судового збору в розмірі 3 207 грн 17 коп.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КИЇВОБЛГАЗ" франшизу у розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КИЇВОБЛГАЗ" на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 3 207 (три тисячі двісті сім) грн 17 коп.

Реквізити сторін:

Позивач - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КИЇВОБЛГАЗ"; ; місцезнаходження: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, 178.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. І. Шкоріна