РІШЕННЯ

Іменем України

14.09.2023 р. м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Кондрашин В.Р.

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по договору про сплату аліментів на дитину

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по договору про сплату аліментів на дитину, з врахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по аліментах в сумі 28 560 гривень на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 згідно умов нотаріального договору укладеного 07.04.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Нор Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №203.

Свої вимоги мотивує тим, що 21.04.2017 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №584. Рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.08.2022 року шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу в сторін народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07.04.2022 року між сторонами укладено нотаріальний договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Нор Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №203. Згідно умов договору відповідач зобов`язувався сплачувати щомісячно аліменти у розмір 4 000 гривень та у разі несплати або невиконання умов договору сплачує пеню у розмір 3% від суми заборгованості. Однак відповідач умови договору не виконував та внаслідок чого утворилась заборгованість на день подачу позову до суду у розмірі 53 560 гривень. Водночас відповідач зазначає, що 08.08.2023 року здійснив часткову оплату заборгованості в сумі 25 000 гривень, то сума заборгованості по договору зменшилась та становить 28 560 гривень. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона змушена звернутись до суду про стягнення аліментів у судовому порядку. Просить такий позов задоволити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з урахування заяви про уточнення я позовних вимог підтримала повністю, з підстав викладених в уточненій позовній заяві, просила такий позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що уточнений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що під час шлюбних відносин у сторін народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.05.2018 року/а.с.6/.

07.04.2022 року між сторонами укладено нотаріальний договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Нор Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №203/а.с.5/.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до п.3 Договору, за домовленістю батьків, даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти 4 000 гривень щомісячно

Проте відповідач не виконує взяті на себе обов`язки щодо сплати аліментів у строки та у розміри передбачені Договором, чим порушує вимоги чинного законодавства з огляду на викладене нижче.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ст.ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною першою статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно до статті 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до статей 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 6 Європейської конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стягнення заборгованості за аліментами відповідно до статті 194 СК України не стосується правовідносин, що виникли, оскільки стягуються або за наявності виконавчого листа або в порядку, визначеному статтею 187 СК України, в той час як у цій справі заявлено про стягнення аліментів на підставі укладеного між батьками договору.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суду в своїй постанові від 21 серпня 2018 року по справі № 127/24670/15-ц.

З наведеного суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за договором про сплату аліментів на дитину не виконує відповідно до умов договору укладеного 07.04.2022 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої підлягає стягненню з останнього відповідно до вимог ЦК України.

Також слід вказати, що договір укладений між позивачем та відповідачем про сплату аліментів є чинним та не розривався, а тому підстав для його не виконання у сторін не має.

Таким чином, розмір заборгованість на момент подачі позову позивачем становить 52 000 гривень( 4000 х 13 = 52 000 грн.)

При цьому, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Вказане узгоджується з висновками викладеними в Постанові ВС України від 14.12.2020 року, у справі № 661/905/19.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано, як не надано доказів відсутності заборгованості зі сплати аліментів чи існування такої в меншому розмірі.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ст.611 ЦК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до п.9 Договору, у разі невиконання, неналежного або несвоєчасного виконання батьком умов даного договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплатити неустойку(пеню) в розмір 3(трьох) відсотків від несплаченої суми аліментів та/або додаткових витрат на дитину за кожен день прострочення зобов`язання.

Отже, обов`язок відповідача сплатити неустойку(пеню) за несвоєчасну сплату аліментів базується на умовах укладеного Договору, підписаного нами та посвідченого нотаріально.

Розмір неустойки(пені), що виникла через несплату аліментів становить 1 560 гривень(52000 : 1000 х 3 = 1 560 грн.).

З огляду на вищенаведене, суд бере до уваги представлений позивачем розрахунок заборгованості, який складений у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідач обґрунтованих заперечень щодо розрахунку суду не надав, клопотання щодо неспівмірності витрат до суду не надходило.

Наданий відповідачем розрахунок не спростував наведений позивачем розрахунок заборгованості, який відповідає умовам договору про сплату аліментів.

Представник позивача як в уточненому позові так і у судовому засіданні вказала, що 08.08.2023 року відповідач здійснив часткову оплату заборгованості в сумі 25 000 гривень, а тому суд вважає, що дана обставина у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За таких обставин, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд знаходить, що уточнені позовні вимоги являються обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 згідно умов нотаріального договору від 07.04.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Нор Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №203 у розмірі 28 560 гривень.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 073,60 гривень в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 19, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України

в и р і ш и в :

уточнений позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 згідно умов нотаріального договору від 07.02.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Нор Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №203 у розмірі 28 560 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1 073,60 гривень в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_2 -ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення 19.09.2023 року.

Суддя: Мартинишин М.О.