Справа №538/1458/23
Провадження по справі №2/538/411/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Вітер Лариса Олексіївна, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . На випадок смерті ОСОБА_5 залишив заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав належну йому на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 167879, виданого Лохвицькою райдержадміністрацією 21.03.2006 року, ОСОБА_4 . Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Вітер Л.О. Інші спадкоємці, у тому числі ті, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після спадкодавця відсутні. На підставі її заяви 09.03.2021 року була заведена спадкова справа № 9/2021.Отримати Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 не має можливості, оскільки постановою нотаріуса від 22.05.2023 року їй було відмовлено у його видачі, оскільки у заповіті не зазначений кадастровий номер земельної ділянки, а два заповіти, посвідчені секретарем виконавчого комітету Токарівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 24 січня 2017 року одночасно: за реєстровим № 12 о 13 год. 55 хв., та реєстровим № 13 о 13 год. 55 хв. Цим фактом порушена вимога закону, встановлена ч. 3 ст. 1254 ЦК України.

Просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:004:0354 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,31 га, яка розташована на території Лохвицької міської територіальної громади Миргородського району Полтавської області (раніше- Токарівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області).

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 07.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 28).

Ухвалою суду від 30.08.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 38).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи у її відсутність на підставі наявних доказів. (а.с. 43).

Третя особа- приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Вітер Л.О. надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 29-30).

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а.с. 17). На випадок смерті ОСОБА_5 залишив заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав належну йому земельну ділянку розміром 3,31 га на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 167879, виданого Лохвицькою райдержадміністрацією 21.03.2006 року, ОСОБА_4 (а.с. 10, 11). Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Вітер Л.О. Інші спадкоємці, у тому числі ті, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після спадкодавця відсутні. На підставі її заяви 09.03.2021 року була заведена спадкова справа № 9/2021.Отримати Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 не має можливості, оскільки постановою нотаріуса від 22.05.2023 року їй було відмовлено у його видачі, оскільки у заповіті не зазначений кадастровий номер земельної ділянки, а два заповіти, посвідчені секретарем виконавчого комітету Токарівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 24 січня 2017 року одночасно: за реєстровим № 12 о 13 год. 55 хв., та реєстровим № 13 о 13 год. 55 хв. (а.с. 18-20). Згідно Витягу д Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023, вказана земельна ділянка має кадастровий номер :00:004:0354 (а.с. 12-16).

Пунктом 9 частини 1 ст. 27 Закону № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення.

За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

В даному випадку, відповідно до закону спадщина належить ОСОБА_4 з часу відкриття спадщини. Як спадкоємець, позивач має право на набуття майна у власність в порядку спадкування, зобов`язана утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у нотаріальному порядку.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 397/1396/19, провадження № 61-14040св20 (ЄДРСРУ № 94151238) зауважив, що технічні помилки (описки) в заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення. Зазначене не є тими порушеннями, які впливають на форму та посвідчення заповіту, що було б підставою для визнання заповіту недійсним. Аналогічна правова позиція Верховного Суду міститься і в постанові від 20.05.2019 р. у справі № 522/904/16- ц та постанові від 03.07.2019 р. у справі № 725/2412/15-ц.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що ОСОБА_6 не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна та оформити спадщину, зареєструвати право власності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, так як в даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають захисту, шляхом визнання за останньою права власності на земельну ділянку.

Судові витрати суд вважає залишити за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268-1269, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 211, 247, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Вітер Лариса Олексіївна, про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою с. Гамаліївка, Лохвицького району, Полтавської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , як спадкоємицею за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:004:0354 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,31 га, яка розташована на території Лохвицької міської територіальної громади Миргородського району Полтавської області (раніше- Токарівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області).

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 21.09.2023 року.

Суддя: Т.О. Зуб