Справа № 214/2609/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану представником позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 16.12.2016 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1733.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивачка зазначила, що 16 грудня 2016 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований у Деснянському районному у місті Київ відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1733. Подружнє життя між позивачкою та відповідачем не склалося через несумісність характерів та постійні непорозуміння. З часом шлюбні стосунки між ними припинилися, 2 роки тому сім`я фактично розпалась, сторони проживають окремо, тому її збереження стало недоцільним. Примирення між сторонами неможливо. За глибоким переконанням позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки, як у неї, так і у відповідача, на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові та поваги. У зв`язку з цим позивачка прийняла рішення, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення відносин, які існують лише формально. Відповідно до ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З огляду на фактичні обставини, без почуття любові, турботи один про одного, сімейні стосунки між сторонами неможливі. Сторони не можуть підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007р. №11 шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 456/848/16-ц від 03.12.2020р. суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Отже, в зв`язку з тим, що сторони сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, вважаємо, що існує достатньо обґрунтованих фактичних та правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. З огляду на ст.24 СК України, де зазначено, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Тобто, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу, а й під час його розірвання. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) це його довічна риса. Отже, принцип добровільності шлюбу також зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.11.2018 року у справі № 761/33261/16-ц зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що "примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком". Аналогічні висновки зроблено також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 206/3459/16-ц. В даному випадку можна стверджувати, що застосування заходів примирення Сторін є недоцільним, оскільки, як у дружини, так й у чоловіка відсутнє бажання продовжувати шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно положень ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка заявляє, що підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 СК України, зокрема таких як вагітність або ж недосягнення нашою спільною дитиною одного року, - відсутні. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка, ОСОБА_1 , бажає повернути собі дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову заперечень не має, строк для примирення не потрібен, що судом розцінено як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Керуючись положеннями ст. 206 ЦПК України, а саме визнання відповідачем позову, у судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 110-112 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 133, 141, 206, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 16.12.2016 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1733 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 змінити на дошлюбне « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов