Справа № 309/4015/23
Провадження № 4-с/309/7/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді: Довжанин М.М.,

з участю секретаря судового засідання: Продан Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області із скаргою на рішення та дії державного виконавця. Скарга обґрунтована тим, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває справа № 557/936/21 за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком, об`єднаним до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, третя особа - орган опіки та піклування Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області.

24 травня 2023 року в межах даної справи Хустським районним судом Закарпатської області було постановлено ухвалу, якою вирішено забезпечити зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком встановленням обов`язку ОСОБА_2 передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період літніх шкільних канікул з 1 червня 2023 року по 31 серпня 2023 року батьку ОСОБА_1 за місцем проживання батька в Хустському районі Закарпатської області.

Оскільки ОСОБА_2 в добровільному порядку судове рішення не виконала, ухвала суду, яка є виконавчим документом, була направлена за місцем проживання боржника - ОСОБА_2 - до Гощанського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2023 року в справі № 557/936/21 заявник не повідомлявся, жодних постанов про відкриття виконавчого провадження не отримував.

Натомість 15 серпня 2023 року він отримав поштове відправлення трек-код 380, в якому містились постанова про закінчення виконавчого провадження № 72349289 із супровідним листом та засвідчена копія акта Головного державного виконавця від 02 серпня 2023 року, складеного, начебто, у присутності головного спеціаліста служби у справах дітей Гощанської селищної ради Власюк Інни Володимирівни, матері дитини ОСОБА_2 , дитини ОСОБА_3 .

Вважає, що дії державного виконавця стосовно закінчення виконавчого провадження №64388127 є протиправними, а постанова про закінчення виконавчого провадження № 72349289 є незаконною та підлягає скасуванню. Так, державним виконавцем він, як стягувач, для участі у виконавчій дії не викликався. Жодних викликів від державного виконавця не отримував. Про те, що 02 серпня 2023 року будуть проведені виконавчі дії в межах виконавчого провадження, він не повідомлявся. Про відкриття виконавчого провадження №72349289 він дізнався лише 15 серпня 2023 року коли отримав постанову про його закриття. Як зазначено в акті, його виклик було здійснено 02 серпня 2023 року, тобто в день його складення та відповідно проведення виконавчої дії. Державним виконавцем у незаконний спосіб змінено місце виконання судового рішення та здійснено виклик учасників виконавчого провадження до Гощанського відділу ДВС, а не за місцем виконання ухвали Хустського районного суду від 24 травня 2023 року. Складений державним виконавцем акт не відповідає вимогам законодавства щодо його змісту, тому не може бути підставою винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно виконавчого документу. Ухвала суду, яка сама по собі є виконавчим документом фактично виконана не була. Починаючи з 01 червня 2023 року малолітня дитина ОСОБА_3 не була передана батькові її матірю ОСОБА_2 ні в добровільному порядку, ні в порядку примусового виконання судового рішення. Ухвала суду набрала законної сили та не була оскаржена. Мати дитини всіма способами перешкоджає йому, як батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Вважає, що неповідомлення про проведення виконавчої дії та проведення виконавчих дій не за місцем виконання, що визначено судовим рішенням, здійснено державним виконавцем Гощанського відділу ДВС умисно, з метою перешкоджання виконанню судового рішення. Він дбає про найкращі інтереси своєї дочки, намагаючись доступними йому способами відповідно до закону забезпечити контакт з дитиною, однак як її мати ОСОБА_2 , так і посадові особи, в тому числі керівництво Гощанського відділу ДВС незаконно перешкоджають йому в цьому.

З таких обставин просить суд: 1) скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 72349289 від 07.08.2023 року, винесену головним державним виконавцем Гощанського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кухар О.О.; 2) зобов`язати Гощанський відділ ДВС відновити виконавче провадження №72349289.

Головним державним виконавцем Гощанського відділу ДВС Кухар О.О. до суду надіслано лист-заперечення на подану скаргу, в якому державний виконавець зазначає, що ним було вчинено всі дії для забезпечення виконання ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 24.05.2023 року та з урахуванням ст.. 20 та ст.. 39 п. 9 Закону України «Про виконавче провадження» матір дитини ОСОБА_2 було повідомлено про обов`язок передати дитину батьку на час літніх канікул, проти якого вона і не заперечувала, але їх спільна донька відмовилася від цього у присутності державного виконавця та представника органу опіки та піклування Гощанської РДА, про що було складено акт державного виконавця від 02.08.2023 року. Просить суд відмовити у задоволенні скарги на постанову про закінчення виконавчого провадження № 72349289 від 07 серпня 2023 року, оскільки строк передання дитини на час літніх канікул, а саме з 01 червня 2023 року по 31 серпня 2023 року вже пропущений та у дитини ОСОБА_3 почалося навчання у освітньому закладі, а іншого терміну передання немає, тому відповідно іншого вмотивованого рішення теж немає.

Одночасно заявником ОСОБА_1 , до суду подано заяву, в якій він просить вимогу пункту два скарги щодо відновлення виконавчого провадження замінити на: зобов`язати керівника Гощанського відділу ДВС провести службове відстеження дій державного виконавця Гощанського відділу ДВС Кухар О.О.; 3) визнати дії ОСОБА_4 протиправними, незаконними; 4) стягнути з головного державного виконавця Гощанського відділу ДВС Кухар О.О. адвокатські послуги в розмірі 6000 гривень.

У судове засідання заявник - стягувач ОСОБА_1 , державний виконавець та боржник ОСОБА_2 не з`явилися, що відповідно до статті 450 ЦПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що постановою головного державного виконавця Гощанського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Кухар О.О. від 26.07.2023 року було відкрито виконавче провадження ВП №72349289 з примусового виконання ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 24.05.2023 року про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком, об`єднаним до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, третя особа - орган опіки та піклування Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області про визначення місця проживання дитини (справа № 557/936/21). Ухвалою зобов`язано ОСОБА_2 передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період літніх канікул з 01 червня 2023 року по 31 серпня 2023 року батьку ОСОБА_1 за місцем проживання батька в Хустському районі Закарпатської області..

Постановою державного виконавця від 07.08.2023 закінчено виконавче провадження ВП №72349289 з примусового виконання Ухвали Хустського районного суду від 24.05.2023 року (справа № 557/936/21) на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». Підставою для прийняття даної постанови є акт державного виконавця від 02 серпня 2023 року, з якого слідує, що 02 серпня 2023 року було викликано учасників виконавчого провадження, а саме боржника ОСОБА_2 , головного спеціаліста служби у справах дітей Гощанської селищної ради Власюк І.В. та неповнолітню доньку ОСОБА_3 , яких було ознайомлено з Ухвалою Хустського районного суду від 24.05.2023 року. Заслухавши учасників було встановлено, що мати дитини не заперечує обов`язок передати дитину батькові ОСОБА_1 , головний спеціаліст також не заперечила проти цього, а дитина заперечила та не бажала проводи літні канікули з батьком. Крім того, в акті зазначено, що стягувач на вказану дату до відділу не з`явився, хоча був належним чином повідомлений.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Приписами ст. 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями частини першої статті 18 ЦПК України також визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами..

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначалось вище, підставою для винесення оскаржуваної постанови був складений державним виконавцем акт від 02 серпня 2023 року, і як вбачається із отриманого акта, виклик було здійснено 02 серпня 2023 року, тобто в день його складення та відповідно проведення виконавчої дії. При цьому, державному виконавцеві було достовірно відомо про те, що стягувач ОСОБА_1 проживає в Хустському районі Закарпатської області, про що зазначено також в ухвалі суду, яка підлягала примусовому виконанню. Таким чином, ОСОБА_1 не міг прибути до Гощанського відділу ДВС на 10:00 в цей же день. Жодних доказів виклику стягувача для участі у виконавчій дії, державним виконавцем суду не надано.

За частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що документи в межах виконавчого провадження № 72349289 стягувач ОСОБА_1 отримав вперше 15 серпня 2023 року у конверті поштового відправлення трек-код 380.

Таким чином, про проведення виконавчої дії ОСОБА_1 у передбачений законом спосіб не повідомлявся.

Порядок виконання судового рішення про встановлення побачення з дитиною визначений статтею 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2023 року в справі № 557/936/21 чітко встановлено зобов`язання ОСОБА_2 передати дитину ОСОБА_3 батькові - ОСОБА_1 за місцем проживання батька в Хустському районі Закарпатської області.

Таким чином, судовим рішенням чітко визначено місце його виконання - за місцем проживання ОСОБА_1 в Хустському районі Закарпатської області.

Натомість як зазначено в акті від 02 серпня 2023 року виклик учасників виконавчого провадження було здійснено до Гощанського відділу ДВС, тобто не за місцем виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 8 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, акт це документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.

У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.

У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.

У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).

Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Складений державним виконавцем акт від 02 серпня 2023 року не містить прізвище, ім`я, по батькові виконавця; не вказано жодних відомостей, окрім прізвища, імені та по батькові, про осіб, які брали участь в складенні акта; не вказано кількість аркушів, на яких складено акт; відсутні відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються); відсутні підписи всіх осіб, які брали участь в складенні акта, а саме відсутній підпис самого державного виконавця.

Таким чином, акт державного виконавця від 02 серпня 2023 року не відповідає вимогам законодавства, з огляду на що не може бути підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Постановляючи оскаржувану ОСОБА_1 постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №72349289 від 07 серпня 2023 року, державний виконавець керувався вимогами п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом якого, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак ухвала Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2023 року в справі № 557/936/21 не була виконана, жодними належними та допустимими доказами зворотне не підтверджується. Станом на дату подання даної скарги, починаючи з 01 червня 2023 року, малолітня дитина ОСОБА_3 не була передана батькові її матір`ю ОСОБА_2 ні в добровільному порядку, ні в порядку примусового виконання судового рішення.

Жодні документи, складені в межах виконавчого провадження № 72349289, не свідчать про те, що дитина була передана батькові.

Заперечення інших учасників виконавчого провадження, чи їх відсутність, жодним чином не може впливати на процес виконання рішення. Ухвала Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2023 року в справі № 557/936/21 набрала законної сили та не була оскаржена.

Таким чином суд констатує той факт, що за даних конкретних обставин не може бути врахована думка дитини, оскільки достовірно невідомо чи вона є думкою самої дитина, чи навіяна їй матір`ю ОСОБА_2 .

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не обов`язково є незмінними, а заперечення дітей, які мають бути наділені належною вагою, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з їхніми інтересами з дитиною. Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як ефективне надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів. Такі інтереси зазвичай диктують, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю та розвитку (рішення у справі "А.В. проти Словенії" від 09 квітня 2019 року).

У постанові від 12 квітня 2021 року в справі № 638/12278/15-ц було конкретизовано висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 404/8677/13-ц, щодо побачень дитини з дідом, який також може бути застосований до побачень дитини з батьком.

Верховним Судом зокрема зазначено наступне: а) виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду; б) будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини; дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини; в) саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з дідом.

Також Верховним Судом неодноразово констатовано, що думка дитини не завжди є саме її думкою, зважаючи на вік та поведінку іншого з подружжя.

Зокрема в постанові від 30.06.2021 року в справі № 381/3014/19 Верховний Суд зазначив: «Згідно з частиною третьою 171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. За обставин встановлення судом наявності конфлікту між колишнім подружжям та неприязних стосунків між ними, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що така позиція дитини може бути зумовлена впливом матері, з якою вона постійно проживає».

Крім того, в постанові від 09.06.2021 року в справі № 158/485/20 Верховний Суд зазначив, що «озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка ураховується, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї».

В справі № 753/9433/17 (постанова від 09.11.2020 року) Верховний Суд прийшов висновку, що емоційний стан дитини обумовлений не присутністю батька в її житті, а напруженими конфліктними стосунками між батьками, які використовують дитину для образ один одного, зневажають право сина на спокійне щасливе дитинство та гармонійний розвиток особистості. Особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи, констатуючи факт невиконання ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2023 року в справі № 557/936/21 та відповідно з цим відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України Про виконавче провадження, суд дійшов висновку, що постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №72349289 від 07 серпня 2023 року слід скасувати через її незаконність та необґрунтованість.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 19, статті 22 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, при цьому права громадян не можуть бути скасовані.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У відповідності до частини 1 статті 18 вищезазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з положеннями частини 2 статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Таким чином, робота державних виконавців зобов`язана забезпечувати сумлінне, старанне та неупереджене здійснення примусового виконання судових рішень.

Однак, незважаючи на обов`язок дотримання принципів та гарантій виконавчого провадження, забезпечувати примусове виконання судових рішень, державний виконавець Гощанського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не виконував належним чином своїх обов`язків.

Дії, вчинені головним державним виконавцем Гощанського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кухар О.О. у процесі виконання ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2023 року в справі № 557/936/21, є незаконними та такими, які порушують вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Конституції України, а нехтування ОСОБА_4 своїми обов`язками і їх свідоме невиконання, знецінює та підриває авторитет державних органів в цілому.

Тому зважаючи на вищенаведене та те, що головним державним виконавцем Гощанського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кухар О.О. винесено незаконну, безпідставну постанову від 07 серпня 2023 року про закінчення виконавчого провадження ВП №72349289, яка підлягає скасуванню, суд приходить висновку, що такі дії ОСОБА_4 - головним державним виконавцем Гощанського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції слід визнати протиправними, незаконними.

Щодо вимоги заявника ОСОБА_1 , яка полягає у зобов`язанні керівника Гощанського відділу ДВС провести службове відстеження дій головного державного виконавця Гощанського відділу ДВС Кухар О.О., то така задоволенню не підлягає, оскільки суд, в ході розгляду даної скарги, встановив протиправність та незаконність дій ОСОБА_4 на посаді головного державного виконавця під час виконання судового рішення, тому немає необхідності дублювати перевірку дій державного виконавця його керівником.

Що стосується витрат заявника ОСОБА_1 на правову допомогу (адвокатські послуги), про стягнення яких просить заявник у своїх вимогах, то такі не підтверджені належними доказами, а тому стягненню не підлягають.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 260, 261, 354, 451 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Гощанського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кухар Ольги Олександрівни з виконання ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2023 року в справі № 557/936/21 протиправними та незаконними.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №72349289 від 07 серпня 2023 року, винесену головним державним виконавцем Гощанського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кухар Ольгою Олександрівною.

В решті заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом 15 днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.