Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1465/23 Головуючий у 1-й інст. Шульга О.М.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №279/1465/23 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М.

встановив:

Позивач у березні 2023 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла в зв`язку з невиконанням вимог кредитного договору б/н, укладеного між сторонами 29.09.2009 року, за яким відповідач отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Оскільки, належним чином зобов`язання відповідачем не виконувались, виникла заборгованість станом на 30.01.2023 року в розмірі 47213,73 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 38622,75 грн.; заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8590,98 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем було підписано Анкету-заяву від 29.09.2009 року, чим останній підтвердив свою згоду на те, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписанням вказаної анкети-заяви відповідач погодив, що повністю згоден із вказаними Умовами та Правилами, розуміє їх зміст та зобов`язується їх виконувати, зобов`язується самостійно знайомитися з усіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів на сайті банку. Крім того, позивачем було надано розрахунок, в якому зазначені суми відсотків, пені та інші суми, відповідно до умов Кредитного договору та виписка по картковому рахунку, з якого слідує, що відповідач отримував кошти через банкомати, розплачувався за товари, погашав заборгованість. Також судом безпідставно не прийнято до уваги погоджену сторонами та підписану відповідачем 29.09.2009 року Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої сторони погодили розмір відсоткової ставки 3,0% на місяць (36% річних). Наведене, на думку апелянта, свідчать про згоду відповідача з умовами кредитування.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що звертаючись до суду з позовом, банк вказував на те, що29 вересня 2009 року АТ КБ «ПриватБанк» уклало договір з ОСОБА_1 ,за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У даній заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які зобов`язується виконувати, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Однак, вказана заява не містить суми встановленого кредитного ліміту.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 30 січня 2023 року становить 47213,73 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 38622,75 грн.; заборгованості за простроченими відсотками в сумі 8590,98 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості вимог банку, оскільки позивач не довів наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).

На обґрунтування позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів, банк посилався на Тарифи обслуговування кредитних карт та Умови і Правила надання банківських послуг, в яких визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, в тому числі штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, їх розміри та порядок нарахування, а також інші умови.

Разом з тим, Умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Тарифи, Умови і правила надання банківських послуг, з якими був ознайомлений позичальник.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими банком до позовної заяви Умовами та Правилами надання банківських послуг ознайомилась та погодилась відповідач, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку та, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості.

Надані банком Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказані Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 29 вересня 2009 року шляхом підписання заяви.

Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді порядок утворення заборгованості по тілу кредиту, процентної ставки, а також відповідальність у вигляді пені та штрафів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палата Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом «Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості, виходячи з наступного.

З довідки про відкриття рахунку, наданої позивачем, вбачається, що перша кредитна картка ОСОБА_1 була видана 29.09.2009 року, тип картки «Універсальна» (а.с.47)

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки старт карткового рахунку вказано 29.09.2009 року, та встановлено кредитний ліміт 1000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 36000,00 грн. (а.с.46).

У Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», передбачена сплата «базової відсоткової ставки, в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році) 3,0%».

Разом з тим, позивач не просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитним коштами в розмірі 3% в місяць на залишок заборгованості, як це передбачено вказаною Довідкою, відповідного рахунку не надавав.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем за період з 29.09.2009 року по 26.12.2012 року банком нараховувалась «поточна» процентна ставка 36% річних (3,0% на місяць), як це передбачено Довідкою, що підписана ОСОБА_2 та «прострочена» процентна ставка 72% річних, що не було передбачено сторонами під час укладення вказаної угоди.

З 02.01.2013 року по 26.08.2014 року банком нараховувалась «поточна» процентна ставка 30% річних та «прострочена» процентна ставка 30% річних.

З 01.09.2014 розмір процентної ставки постійно змінювався банком: з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року 34,8% річних, з 01.04.2015 року по 31.10.2015 року 43,20 % річних, з 01.11.2015 року по 06.09.2018 року 3,6% в місяць, з 07.09.2018 року по 31.05.2019 року 3,5% в місяць.

Починаючи з 01.06.2019 року по 29.02.2020 року банком нараховувалась процентна ставка в розмірі 3,5% в місяць, процентна ставка при порушенні умов кредитування 7% в місяць, процентна ставка на прострочений кредит 84% річних; з 01.03.2020 року по 31.07.2020 року 3,5% в місяць, 3,5% при порушенні умов кредитування, 42% на прострочений кредит; з 01.08.2020 року по 30.01.2023 року процентна ставка в місяць становила 3,4%, процентна ставка при порушенні умов кредитування 3,4 % в місяць та процентна ставка на прострочений кредит 40,8% річних.

Враховуючи, що ОСОБА_2 за весь час користування кредитними коштами здійснювалось погашення заборгованості (що підтверджується наданими позивачем розрахунком заборгованості та випискою за договором), при цьому проценти на прострочений кредит та проценти при порушенні умов кредитування, які не передбачені ні анкетою-заявою від 29.09.2009 року, ні Довідкою від 29.09.2009 року, що підписані відповідачем, стягувались банком в першу чергу, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості.

Крім того в позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість саме за «простроченими відсотками» в сумі 8590,98 грн., тоді як Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», не містить такого значення.

Заборгованість за «нарахованими відсотками» згідно розрахунку банку, що доданий до позовної заяви становить 0,00 грн.

Отже, надаючи оцінку наведеним фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам на підтвердження заявлених вимог, враховуючи, що позивачем не наведено чітких, однозначних та зрозумілих норм закону, на підставі яких ним була нарахована вказана сума заборгованості, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені даних вимог.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді