Справа № 489/4584/23
Провадження № 2/489/1924/23
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

без участі сторін, належно повідомлених про розгляд справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

встановив:

В серпні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Царик Р.М. звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування вимог вказала, що 29.05.2001 між нею з однієї сторони та ОСОБА_4 (яка в подальшому змінила прізвище на « ОСОБА_5 »), ОСОБА_3 з іншої, було укладено договір купівлі-продажу, за яким позивач придбала кв. АДРЕСА_1 . Вказаний договір був зареєстрований на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за № 1507. Всі умови договору сторони виконали, проте договір не було посвідчено нотаріально. На теперішній час позивач має намір розпорядитися належним їй майном, однак цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; витребувано у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» інформацію щодо того, за ким та на підставі чого було зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_2 .

31.08.2023 витребувані відомості надійшли на адресу суду.

В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача ОСОБА_6 18.09.2023 надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила залишити судові витрати за позивачем.

Повідомлення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Направлена на адресу ОСОБА_4 судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Направлена на адресу ОСОБА_3 судова кореспонденція вручена 18.08.2023, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачі причини своєї неявки суду не повідомили, але 18.09.2023 подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали повністю. Крім того, відповідач ОСОБА_4 надала суду докази щодо зміни прізвища на « ОСОБА_5 », у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_7 16.02.2008 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

29.05.2001 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої, було укладено договір № 1507 купівлі-продажу нерухомого майна, за яким позивач купила у відповідачів квартиру АДРЕСА_1 . Договір було укладено на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 08.06.2001 за реєстровим № 18835 (а.с. 8).

Позивач вказує на те, що після укладання договору купівлі-продажу квартири, сторонами були виконані всі умови договору.

Договір купівлі-продажу підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін вимог щодо порушення їх прав не заявив.

Після укладання договору купівлі-продажу квартири покупцем було зареєстровано право власності в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», яке на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.

З повідомлення Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 23.08.2023 за вих. № 906 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1507 від 29.05.2001, укладеного на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі, зареєстровано в КП «ММБТІ» за ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 31.10.1999, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму

Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права, оскільки договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено нотаріально.

З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, договір виконано повністю, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Оскільки представник позивача просила залишити судові витрати за позивачем, відповідно з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачений ст. 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір № 1507 купівлі-продажу нерухомого майна від 29.05.2001, укладений на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі та зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 08.06.2001 за реєстровим № 18835, відповідно до якого ОСОБА_4 , ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 18.09.2023.

Суддя Г.А. Микульшина