ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5687/23 Справа № 2-7091/11 Суддя у 1-й інстанції - Мазниця А.А. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 2-7091/11

Номер провадження 22-ц/803/5687/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач ПАТ «УкрСиббанк»

відповідачі ТОВ «МСТ-Компані», ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Рябчук Святослав Володимирович, на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 листопада 2011 року головуючого судді Мазниці А.А. по цивільній справі про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МСТ-Компані» (далі - ТОВ «МСТ-Компані»), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 16 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ТОВ «МСТ-Компані» , в особі генерального директора Расіна В.М. було укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого, цьому відповідачу був наданий кредит у формі кредитної лінії на суму 200 000 швейцарських франків, що за курсом НБУ на час укладення договору складала 811 241, 60 грн, зі сплатою за користування ними 7 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором були укладені з відповідачем ОСОБА_1 договір поруки № 0/ІІ від 16 червня 2007 року та з відповідачем ОСОБА_2 договір поруки № 0/ІІІ від 16 червня 2007 року.

Оскільки зобов`язання позичальника не виконувались належним чином, станом на 04 жовтня 2010 року утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 0 від 16 червня 2007 року у розмірі 298 831,59 швейцарських франків, що за курсом НБУ на час подання позову складало 2 417 084, 99 грн.

Просили стягнути солідарно з ТОВ «МСТ-Компані», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 2 417 084, 99 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 листопада 2011 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ТОВ «МСТ-Компані», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 2 417 084, 99 грн заборгованості за кредитним договором № 0 від 16 червня 2007 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року поновлено ОСОБА_2 строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «МСТ-Компані», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по даній справі залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Рябчук С.В., просить заочне рішення скасувати в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості на користь позивача, посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі,порушення норм матеріального та процесуального права .

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що про існування вказаного заочного рішення та про його зміст відповідач дізнався 24 березня 2023 року ,коли його представник отримав копію заочного рішення та ознайомився з матеріалами справи. Будь-які документи із суду першої інстанції, як з приводу розгляду вказаної справи,так і за результатами розгляду на адресу відповідача не надходили .В матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують наявну заборгованість відповідачів перед банком. Так, зокрема, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ТОВ «МСТ-Компані» отримало грошові кошти від АКІБ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 0 від 16 червня 2007 року, що може бути підтверджено видатковим касовим ордером або відповідним платіжним дорученням, також, відсутній відповідний витяг з кредитного рахунку, відкритого у банку згідно умов договору, на який зараховуються кредитні кошти, який об`єктивно відображає рух коштів і є первісним бухгалтерським документом, що засвідчує факт отримання та повернення кредитних коштів.

Крім того, зазначено, що дві додаткові угоди до кредитного договору № 0 від 16 червня 2007 року свідчать про збільшення обсягу відповідальності позичальника ТОВ «МСТ-Компані» перед кредитором АКІБ «УкрСиббанк» без згоди поручителів , що є підставою для припинення договорів поруки № 0/ІІ від 16 червня 2007 року та № 0/ІІІ від 16 червня 2007 року. Тому, на думку скаржника, відсутні підстави для стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 16 червня 2007 року, тому заочне рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу представника АТ «УкрСиббанк» Терентьєвої Д.Д. мотивований законністю та обґрунтованістю рішення. Зокрема зазначено,що на думку адвоката апелянта заочне рішення суду від 17 листопада 2011 року підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку у цій частині. В якості додатків до апеляційної скарги надано докази представництва адвокатом Рябчук С.В. інтересів лише одного відповідача ОСОБА_2 , та у адвоката Рябчука С.В. відсутні повноваження представництва інтересів ТОВ « МСТ-Компані» та ОСОБА_1 . Крім того,поручитель ОСОБА_2 ,не є споживачем послуг банку з кредитування, згідно Закону України « Про захист прав споживачів» ,оскільки не є отримувачем коштів. Та тільки споживач позичальник ТОВ « МСТ-Компані» може заперечувати/оспорювати факт надання йому коштів за кредитним договором. Посилання апелянта на збільшення обсягу відповідальності поручителів шляхом скорочення терміну повернення кредиту на два дні є неспроможним.Посилання на збільшення обсягу відповідальності поручителя є необгрунтованим і спростовується матеріалами справи. Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ,заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 листопада 2011 року залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 адвокат Рябчук С.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники розгляду у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи ( а.с.144-146).Від представника АТ «УкрСиббанк» Терентьєвої Д.Д. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, заперечують проти задоволення апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві (а.с. 120). ОСОБА_1 надано заяву про можливість розгляду справи без його участі,вимоги ,викладені в апеляційній скарзі підтримує та просить їх задовольнити (а.с.170).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується тільки в частині солідарного стягнення заборгованості на користь позивача з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Проте ,до апеляційної скарги ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Рябчук С. В. надано ордер серії АЕ № 1066183 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 06 жовтня 2022 року у Дніпровському апеляційному суду адвокатом Рябчуком С.В. (а.с.105).

Доказів представництва інтересів відповідача ОСОБА_1 не надано, тому апеляційним судом законність та обґрунтованість рішення перевіряється тільки в частині відповідача поручителя ОСОБА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Рябчук С.В. , дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ,суд першої інстанції виходив з того, що неналежне виконання зобовязань за кредитним договором є підставою для задоволення вимог позивача про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителів .

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

З досліджених матеріалів справи вбачається ,що 16 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ТОВ «МСТ-Компані» , в особі генерального директора Расіна В.М. укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого,позичальнику ТОВ «МСТ-Компані» наданий кредит у формі кредитної лінії на суму 200 000 швейцарських франків, що за курсом НБУ на час укладення договору складала 811 241, 60 грн, зі сплатою за користування ними 7 % річних.

Відповідно до п.п.1.1.,1.2.1,1.2.2.сторони погодили,що з метою отримання траншу позичальник надає до банку заяву (за формою згідно додатку № 1 до договору ),в якій зазначає бажану суму траншу (в межах ліміту кредитної лінії) та бажану дату його отримання.Така заява позичальника, укладена та підписана згідно умов цього договору ,є підставою для видачі банком траншу позичальнику. Надання кредиту здійснюється у термін,зазначений в заяві позичальника (наданій до банку за формою згідно додатку № 1 до договору ),але в будь-якому випадку не раніше 16 червня 2007 року. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі ,- в терміни, встановлені графіком погашення кредитку (додаток № 2 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 18 червня 2010 року ,якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту,у встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п.2.3.,5.3.,5.5,5.6,5.9,5.10,5.11,7.4 договору (а.с.13-18).

В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором були укладені з відповідачем ОСОБА_1 договір поруки № 0/ІІ від 16 червня 2007 року та з відповідачем ОСОБА_2 договір поруки № 0/ІІІ від 16 червня 2007 року.

Відповідно п.п.1.1.,1.2.,1.3.,1.4.,3.1. договорів поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання Товариства з обмеженою відповідальністю, усіх його зобов`язань перед кредитором ,що виникли з кредитного договору № 0 від 16 червня 2007 року,укладеного між кредитором та боржником ,в повному обсязі як існуючих в теперішній час,так і тих,що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору ,зокрема: -сума основного договору 200 000 шв.франків. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 811 241,60 грн за курсом НБУ на день укладення договору. Термін виконання основного зобов`язання -16 червня 2010 року, якщо згідно до умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов`язання ;-інші умови основного договору. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі,що і боржник,за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором,включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту,регресу),сплату процентів,комісій,відшкодування можливих збитків,сплату пені та інших штрафних санкцій,передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором (а.с. 22,23).

Встановлено ,що зобов`язання позичальника не виконувались належним чином, станом на 04 жовтня 2010 року, відповідно наданого розрахунку,утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 0 від 16 червня 2007 року у розмірі 298 831,59 швейцарських франків, що за курсом НБУ на час подання позову складало 2 417 084, 99 грн, з яких :- заборгованість за кредитом 199 955 швейц.франка 00 сант,що в еквіваленті по курсу НБУ на зазначену дату складає 1 617 326,42 грн;-заборгованість по процентам за користування кредитом -67 832 швейц.франка 73 сант,що в еквіваленті по курсу НБУ на зазначену дату складає 548 661,78 грн ;- заборгованості по комісії- 6 726 швейц.франка 49 сант,що в еквіваленті по курсу НБУ на зазначену дату складає 54 406,85 ; -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом,процентів за користування кредитом,комісії-24 317 швейц.франка 39 сант,що в еквіваленті по курсу НБУ на зазначену дату складає 196 689,94 грн (а.с. 24-27).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено,що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави,якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору .

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Отже,порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу,спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання .

Підставою для поруки є договір ,що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою,яка забезпечує виконання зобов`язання боржника ,та кредитом боржника .

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Змінами основного зобов`язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов`язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов`язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов`язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати.

Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-160 цс 13 зроблено висновок про те,що закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання без згоди поручителя на таку зміну та за умови,що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя,а не зі зміною будь-яких умов основного договору. На зміну умов основного договору,внаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується,згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків,передбачених частиною першою статті 559 ЦК України. Відтак ,згідно із частиною першою статті 559 ЦК України підставою для припинення поруки є сукупність двох умов ,а саме,внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Звертаючись до суду із відповідною апеляційною скаргою,відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Рябчук С. В., посилається на те,що дві додаткові угоди до кредитного № 0 від 16 червня 2007 року свідчать про збільшення обсягу відповідальності позичальника ТОВ «МСТ-Компані» перед кредитором АКІБ «УкрСиббанк» без згоди поручителів , що є підставою для припинення договорів поруки № 0/ІІ від 16 червня 2007 року та № 0/ІІІ від 16 червня 2007 року.

З досліджених матеріалів справи вбачається,що 16 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ТОВ «МСТ-Компані» , в особі генерального директора Расіна В.М. укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 0 від 16 червня 2007 року про наступне : 1. договір укладено в рамках і на умовах Програми «Фінансування клієнтів середнього і малого бізнесу в іноземний валюті «Шоколадні Умови « 2.Сторони дійшли згоди доповнити : - розділ 4 договору пунктами 4.10 та 4.11. наступного змісту :

«4.10. Не розривати договору банківського рахунку та/або договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки (корпоративної ) укладених позичальником з банком на умовах встановлених програмою за тарифами Пакет «Кредитний_Валютний «.

»4.11.Достроково повернути банку у повному розмірі кредит та плату за кредит у разі : - розірвання позичальником з банком договору банківського рахунку та /або договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки (корпоративної) укладених позичальником з банком на умовах встановлених програмою «Фінансування клієнтів середнього і малого бізнесу в іноземній валюті « Шоколадні Умови « (далі програма) за тарифами Пакет « Кредитний_Валютний «, та/або ; виникнення у позичальника простроченої заборгованості за послуги банку за договором банківського рахунку укладеного позичальником з банком на умовах встановлених програмою за тарифами пакет «Кредитний_Валютний « та розділ 5 договору пунктом 5.13. наступного змісту : «5.13. у випадку невиконання клієнтом умов п.4.10. та/або п.4.11. договору банку має право визнати термін повернення кредиту таким,що настав і вимагати від позичальника повернення у повному розмірі кредит т плату за кредит в порядку визначеному розділом 11 договору « .П.2. інші умови договору, які не суперечать цій додатковій угоді, залишаються незмінні,і сторони підтверджують за ними свої зобов`язання (а.с.21).

Вбачається , що розділ 11 кредитного договору № 0 від 16 червня 2007 року містить порядок дострокового повернення кредиту. Так, в п.11.1. кредитного договору зазначено,що відповідно до вимог чинного законодавства України,зокрема, ст.ст.525,611 ЦК України сторони погодили,що у випадку застосування будь-якого з пп.2.3.,5.3.,5.5.,5.6.,5.9.,5.10.,5.11.,7.4. цього договору та/або настання обставин ,що передбачені вищевказаними пунктами банк має право визнати термін повернення кредиту таким ,що настав згідно п.1.2.2. цього договору. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким,що настав,а кредит-обов`язковим до повернення з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений банком заново термін в повному обсязі.

Надавши оцінку додатковій угоді ,яка укладалась в день підписання кредитного договору, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те,що укладення такої додаткової угоди не призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_2 та не дає підстав для застосування частини першої статті 559 ЦК України .

Також, 13 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ТОВ «МСТ-Компані» , в особі генерального директора Расіна В.М. укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 0 від 16 червня 2007 року про наступне : 1. Викласти п.1.2.2. кредитного договору № 0 від 16 червня 2007 року ,в наступній редакції :

1.2.2.Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту (додається). Дана додаткова угоди є невід`ємною частиною кредитного договору. 2.Інші умови кредитного договору № 0 від 16 червня 2007 року та додаткових угод до нього що не заперечуються даній угоді,залишаються незмінними ,і сторони підтверджують по ним свої зобов`язання .3.Дана додаткова угода складена в двох примірниках,на одній сторінці,що мають рівну юридичну силу, по одному примірнику для кожної зі сторін (а.с.19) .

Доданий додаток № 2 графік погашення кредиту ,також передбачає погашення кредиту в строк до 16.06.2010 року (а.с.20).

Відповідно п.п.1.1.,1.2.договору поруки № 0/ІІІ від 16 червня 2007 року ОСОБА_2 ,поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання Товариства з обмеженою відповідальністю, усіх його зобов`язань перед кредитором ,що виникли з кредитного договору № 0 від 16 червня 2007 року,укладеного між кредитором та боржником ,в повному обсязі як існуючих в теперішній час,так і тих,що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору ,зокрема: -сума основного договору 200 000 шв.франків. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 811 241,60 грн за курсом НБУ на день укладення договору. Термін виконання основного зобов`язання -16 червня 2010 року, якщо згідно до умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов`язання ;-інші умови основного договору (а.с. 22,23).

Тобто,посилання скаржника на збільшення обсягу відповідальності поручителя шляхом скорочення терміну повернення кредиту на два дні не є слушними,спростовуються дослідженими матеріалами справи ,а тому доводи скаржника у вказаній частині є не спроможними,та укладення такої додаткової угоди не призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_2 .

Судом апеляційної інстанції встановлено ,що договором поруки № 0/ІІІ від 16 червня 2007 року,укладеним між банком та ОСОБА_2 , встановлено термін виконання основного зобов`язання -16 червня 2010 року,так само як і в первинному графіку погашення кредиту,так і в графіку погашення кредиту,визначеного додатковою угодою до кредитного договору.

Слід зазначити ,що закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови ,що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору .

Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов ,визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У звязку з порушенням ТОВ «МСТ-Компані» умов договору та вимог ЦК України, позивач має право використати можливість для стягнення заборгованості ,надані йому укладеним сторонами договором.

Судом встановлено,що відповідачем ТОВ «МСТ-Компані» порушені зобовязання за кредитним договором в частині оплати за кредитом,що підтверджується розрахунком заборгованості .

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів ( ст.ст. 12,13 ЦПК України).

Позивач надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин,якими він обґрунтовував свої вимоги,зокрема,наявність між сторонами кредитно-зобовязальних правовідносин та неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором.

Банк надав суду копію кредитного договору з додатками,а також докази на підтвердження розміру кредитної заборгованості . Недійсність наданого банком розрахунку заборгованості не доведена поручителем ОСОБА_2 жодними належними та допустимими доказами.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 скаржиться на те, що про існування вказаного заочного рішення та про його зміст відповідач дізнався 24 березня 2023 року ,коли його представник отримав копію заочного рішення та ознайомився з матеріалами справи. Будь-які документи із суду першої інстанції, як з приводу розгляду вказаної справи,так і за результатами розгляду на адресу відповідача не надходили.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : 1) відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з*явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин ; 3) відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи .

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитись відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України. При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і підстав для заочного розгляду справи не існує.

Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання на 17 листопада 2011 року , коли було постановлене оскаржене судове рішення, відповідач ОСОБА_2 не викликався, а судова повістка від 10 жовтня 2011 року К-24 з відміткою невідомої особи з підписом про отримання сестрою 13 жовтня 2011 року,не свідчить про належне повідомлення відповідача про розгляд справи (а.с.44).

Дані обставини робили неможливим ухвалення заочного рішення за ст. 280 ЦПК України.

Отже, відповідач ОСОБА_2 , у порушення норм цивільного процесуального законодавства не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції при розгляді справи та заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Рябчука С.В. про перегляд заочного рішення (а.с.66-67).

Враховуючи вищенаведене, встановлені обставини справи, оскільки апеляційним судом не встановлено підстав для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог щодо поручителя ОСОБА_2 , а доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження лише щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції,відповідно до п.3 ч.3. ст.376 ЦПК України, скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч.ч. 1 і 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасоване рішення суду першої інстанції лише із процесуальних підстав (неналежне повідомлення відповідача ОСОБА_2 ), із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Рябчук Святослав Володимирович, задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17 листопада 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МСТ-Компані», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «МСТ-Компані» , ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», , 2 417 084 (два мільйони чотириста сімнадцять тисяч вісімдесят чотири) грн 99 коп заборгованості за кредитним договором № 0 від 16 червня 2007 року.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «МСТ-Компані» , ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», , судові витрати у розмірі 1 820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді: