Справа № 296/9017/23
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2023 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Маслак В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.09.2023р. звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить скасувати арешт на квартиру, власником якої є позивач, за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, державним виконавцем Школьніком Р.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА 576313, виданий 17.07.2009 р., реєстраційний номер обтяження: 8894009.

Дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Суд враховує те, що предметом спору є зняття арешту, накладеного постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 576313 від 17.07.2009р., на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , шляхом припинення обтяження речових прав на нерухоме майно та скасування заборони, зареєстрованої 18.07.2009р. за номером 8894009.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги, вказав, що відсутність відомостей щодо виконавчого провадження в межах якого було накладено арешт на квартиру та винесене обтяження за № 8894009 у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження через закінчення строку зберігання. Також, враховуючи, що строки повторного пред`явлення виконавчих документів пропущені, ОСОБА_1 вважає накладення арешту на належну їй квартиру безпідставним та просить суд постановити рішення про скасування арешту з майна.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що арешт на належне позивачу майно був накладений постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження в якому ОСОБА_1 є боржником, а тому має право на скарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №904/51/19 (провадження №12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18 (провадження №61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі №127/11276/20 (провадження №61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі №369/3757/20 (провадження №61-3588св21), від 29 вересня 2021 року у справі №234/18525/19 (провадження №61-10369св20), від 20 жовтня 2021 року у справі №236/789/21 (провадження №61-11689св21), від 01 грудня 2021 року у справі №201/6486/20 (провадження № 61-19066св20), від 19 січня 2022 року у справі №577/4541/20 (провадження №61-8240св21).

На підставі п.1 ч.1ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, наведені приписи законодавства та встановлені їм відповідні правовідносини, суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки законом передбачено інший порядок захисту порушеного права.

Керуючись ст.ст.186, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі №296/9017/23 за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування арешту майна.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В. П. Маслак