Справа №297/2218/23
20 вересня 2023 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІРА О. О., при секретарі судового засідання Радзецькій Ю.Л., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Великобийганської сільської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Великобийганська сільська рада звернулася в Берегівський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісяця, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 на початку 2005 року познайомилася з громадянином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким стали проживати разом без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася спільна донька ОСОБА_4 . Реєстрацію доньки відповідачка проводила згідно ст. 135 СК України. Відповідачка стала вести аморальний спосіб життя та перестала піклуватися донькою, могла залишати малолітню на кілька тижнів, місце перебування матері було не відоме. З 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перестали жити разом. Відповідачка періодично стала проживати в с.Косонь Берегівського району з іншим чоловіком. З 2014 року малолітня ОСОБА_4 перебувала на обліку у службі як така, що проживає у сім`ї де батьки або особи, що їх замінюють ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Мати дитини виїхала до Молдови для оформлення документів щодо можливості перебування на території України. Громадянка ОСОБА_1 до теперішнього часу не повернулася. Після цього ОСОБА_3 звернувся до Берегівського районного суду з позовною заявою про визнання батьківства. 06.02.2015 рішенням Берегівського районного суду було визнано ОСОБА_3 батьком дитини та внесено зміни до актового запису про народження. Відповідно до обліково-статистичної картки дитини № НОМЕР_1 , остання взята на облік 07.12.2012 як дитина, яка проживає у сім`ї, де батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов`язків. На даний час неповнолітня залишилася одна, так як мати її покинула, а батько помер. Доглядає за нею сусідка ОСОБА_5 . З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини просять позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісяця, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.
Представник позивача - Великобийганської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, згідно якого просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 33-34).
Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду справи за останнім відомим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-порталі Берегівського районного суду, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду справи, про розгляд справи без її участі, чи відзиву на позов від неї не надходило (а.с. 31-32).
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право", право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.
Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про міжнародне приватне право").
Відповідно до ст. 66 Закону України "Про міжнародне приватне право", права та обов`язки батьків і дітей, крім випадків, передбачених статтями 67, 67-1, 67-4 цього Закону, визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.
Частиною 1 статті 16 вказаного Закону встановлено, що особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.
Як встановлено з матеріалів справи, неповнолітня ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, а тому, особистим законом в даному випадку вважається право України, громадянами якої є остання.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 , громадянка Молодови є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01 грудня 2015 року (а.с. 6).
Згідно наказу Служби у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації Закарпатської області №67 від 04 грудня 2012 року, неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взята на облік як така, що проживає в сім`ї, у якій батьки або особи, що їх замінюють ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 10). Таке також стверджується копієї обліково-статистичної картки дитини № НОМЕР_1 (а.с. 11-12).
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частиною 2 ст. 157 СК України встановлено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Великобийганської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 стала вести аморальний спосіб життя, донькою не піклується, з дитиною не поживає. З 2012 року неповнолітня перебуває на обліку у службі як така, що проживає у сім`ї, де батьки або особи, що їх замінюють ухиляються від виконання батьківських обов`язків. З метою соціального захисту дитини, реалізації її права на здоровий розвиток і виховання, служба у справах дітей Великобийганської сільської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківских прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що дасть можливість встановити дитині правовий статус та право на державний соціальний захист (а.с. 35-38).
Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 , будучи матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні дитини, не турбується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, покинула дитину та проживає окремо, не спілкується з нею, не забезпечує її матеріально, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст. 166 ЦПК України).
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Так, згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2023 року встановлений у розмірі 2833 гривні, тобто мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 СК України, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2023 року становить 1 416, 50 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, та відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька дитини, встановлений мінімальний розмір аліментів на дитину часто не є достатнім для належного забезпечення дитини всім необхідним, суд вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Разом з тим, суд враховує, що відповідачка відзиву на позов та будь-яких заперечень з приводу позовних вимоги позивача не надала.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Разом з тим, приймаючи до уваги, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, ст. 6 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в користь держави судовий збір в розмірі 2 147, 20 грн. за вимоги майного та немайнового характеру.
Керуючись ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII, ст. ст.150, 164, 166, 180-182, 184, 243, 244 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 141, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_1 в користь держави - 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. судового збору.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Олександр ФЕЙІР