провадження 2-зз/201/80/23
УХВАЛА

15 вересня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону південного регіону України в інтересах Міністерства оборони України і Державної організації № 971 Управління начальника робіт до ОСОБА_1 про витребування майна та стягнення витрат.

ВСТАНОВИВ:

Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону південного регіону України 11 вересня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про витребування майна та стягнення витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2018 року по справі вжито заходи забезпечення позову.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено та витребувано у ОСОБА_1 на користь Державної організації № 971 Управління начальника робіт частину нежитлової будівлі загальною площею 253 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної організації № 971 Управління начальника робіт сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2400 грн..

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року залишено без змін.

27 липня 2023 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року та Постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року залишено без змін.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року в законному порядку набрало законної сили.

Представник відповідача 31 серпня 2023 року звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Дане клопотання передано судді Антонюку О.А. для розгляду 11 вересня 2023 року у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

Частиною 1 стаття 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Особи, які брали участь у справі, у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому з урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати питання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності цих осіб.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 10 статті 158 ЦПК України передбачено, що у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали справи і клопотання, надані та добуті докази, суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення позову, яка накладені ухвалою суду від 02.02.2018 року, а саме: арешт на частку адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 253 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка за договором купівлі-продажу від 04.11.2016 №1739 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та заборону проведення буд-яких будівельних робіт щодо частки адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 253 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка за договором купівлі-продажу від 04.11.2016 №1739 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року, яке у встановленому законом порядку набрало законної сили, позовні вимоги задоволено, також слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси сторін, а тому з урахуванням вище викладеного та зазначеного відсутні передбачені законом підстави для подальшої наявності таких заходів забезпечення позову.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що клопотання є мотивованим та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги будь-які заперечення інших осіб щодо зазначеного, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаного клопотання, оскільки воно ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстави для його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 258, 259, 260-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону південного регіону України в інтересах Міністерства оборони України і Державної організації № 971 Управління начальника робіт до ОСОБА_1 про витребування майна та стягнення витрат задовольнити.

Скасувати арешт на частку адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 253 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка за договором купівлі-продажу від 04.11.2016 №1739 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , що вжиті ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2018 року.

Скасувати заборону проведення буд-яких будівельних робіт щодо частки адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 , загальною площею 253 м.кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка за договором купівлі-продажу від 04.11.2016 №1739 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , що вжито ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2018 року.

Ухвала набрала законної сили 15 вересня 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.А Антонюк