Справа № 185/3743/23
Провадження № 2/314/644/2023
УХВАЛА

20.09.2023 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 185/3743/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення боргу.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.04.2023 цивільну справу № 185/3743/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу передано за підсудністю до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України справа передана судді Свідунович Н.М.

Ухвалою суду від 31.05.2023 відкрито провадження у цивільній справі № 185/3743/23 та постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.08.2023 до канцелярії суду надійшлауточнена позовна заява, яка за своєю суттю є заявою про збільшення розміру позовних вимог, за змістом якої позивач просив стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми за договором позики, збільшивши ціну позову з 190000,00 грн. до 246772,89 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

За вимогами ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви про майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Таким чином, позивачем, яким подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, має бути додатково сплачений судовий збір, розмір якого становить різницю між сплаченим раніше судовим збором та сумою, яка складає 1 відсоток ціни позову за заявою про збільшення розміру позовних вимог, тобто додаткового має бути сплачено судовий збір у розмірі 567 грн. 73 коп.

Разом з тим, до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано квитанцію або інший платіжний документ про сплату недоплаченої суми судового збору.

Таким чином, оскільки встановлено, що заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог подана з порушенням вимог ЦПК України, вважаю, що її слід залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених вище недоліків.

Водночас, ОСОБА_1 роз`яснюється, що він не позбавлений права звернутися до суду із заявою про звільнення від сплати судового збору, про розстрочення сплати судового збору надавши відповідні докази, які б свідчили про наявність підстав для цього.

При винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення заяви про збільшення розміру позовних вимог без руху, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий розгляд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог залишити без руху.

Надати позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків, який починає рахуватися з дня отримання позивачем копії ухвали.

Повідомити позивачу про необхідність усунути такі недоліки позовної заяви, а саме сплатити недоплачену суму судового збору у розмірі 567 грн. 73 коп. та надати суду документ, що підтверджує його оплату або ж документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, про розстрочення сплати судового збору відповідно до закону.

Роз`яснити позивачеві, що у разі якщо у строк, встановлений судом, недоліки заяви не будуть усунуті, заява, відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Свідунович

20.09.2023