Справа № 345/645/23
Провадження № 22-ц/4808/1034/23
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене головуючим суддею Миговичем О.М. 26 червня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 849 від 04.05.2021 у розмірі 68549,74 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5900 грн, заборгованості за процентами - 36 403 грн; заборгованість за простроченими процентами станом на день підготовки позову -26 246,74 грн, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.05.2021 між ОСОБА_1 та ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» укладено договір про надання фінансових послуг №849 «Стандартний». Згідно п.1.1 договору товариство зобов`язалось надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 5 900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані, згідно умов цього договору, його додатків і правил.

Позивач вказав, що п.1.2, 1.3 договору встановлено орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Зазначив, що на виконання умов укладеного договору позикодавцем 04.05.2021 здійснено переказ грошових коштів на рахунок позичальника у розмірі 5 900 грн. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого товариство відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за договором, що укладений між товариством та позичальником ОСОБА_1 , а також ТОВ «Вердикт Капітал». Таким чином ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Зважаючи на те, що строк повернення грошових коштів за вказаним вище договором настав, а відповідачем не виконує свої зобов`язання та гроші не повертає, відтак просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 26 червня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 849 від 04.05.2021 у розмірі 68 549, 74 грн та 2684 грн витрат по оплаті судового збору, а також 9 000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції. Апелянт заперечує обставини укладення договору про надання фінансових послуг № 849 від 04.05.2021. Вказує, що коштів від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не отримував. На думку апелянта, лист ТОВ ФК «Вей Фор Пей» не є належним доказом на підтвердження отримання ним коштів. Також зазначає, що йому не приходило жодних СМС - повідомлень на номер НОМЕР_2 (прийняття оферти) з кодом Y2. На підтвердження вказаного, відповідач неодноразово подавав місцевому суду заяви про витребування доказів в мобільного оператора. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні такого клопотання.

Просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Витребувати у оператора мобільного зв`язку Vodafone інформацію про всі СМС - повідомлення, які надійшли за номером НОМЕР_2 за 04.05.2021 в проміжку часу з 09.00 год. до 11.00 год.

ТОВ «Вердикт Капітал» подало відзив на апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду законним та обґрунтованим, апеляційну скаргу безпідставною. Просило у задоволення апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

18 вересня 2023 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просив про розгляд справи з викликом учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Положеннями частини третьої цієї статті передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій вказаної статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Разом з тим суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (частина 6 статті 279 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у ній не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Отже, відсутні правові підстави для розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між ним та ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» в обумовлені договором строки. Позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 849 в сумі 68 549,74 грн.

З цим висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Судом встановлено, що 04.05.2021 між ОСОБА_1 та ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» укладено договір про надання фінансових послуг № 849 «Стандартний».

Відповідно до п.п.1.1, 1.3, 1.9 вказаного договору відповідачу надано кредит без конкретної споживчої мети на суму 5900,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту його отримання. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік.

Згідно з п.1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у визначених договором розмірах:

а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п.1.4.а;

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4.б;

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною в п. 1.4.в;

д) тип процентної ставки - фіксована.

Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати.

У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно з п.2.2.2.1 договору позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до п.п.2.1.1.2, 2.1.1.7 товариство має право: у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі; укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою без додаткового погодження цього з позичальником.

У п.4.3 договору сторони погодили, що в якості підпису сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, згідно з Законом України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.

Також 04 травня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 підписано заяву-анкету, яка є додатком №1 до кредитного договору, згідно умов якої позичальник просив надати йому кредит строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язанням повернути кредит у розмірі 5900,00 грн та сплатою процентів у розмірі 1888,00 грн.

У графі клієнт-позичальник вказаних заяви-анкети та договору про надання фінансових послуг №849 клієнтом-позичальником зазначений ОСОБА_1 , який підписав документи електронним підписом одноразовим ідентифікатором Y2 дата: 04.05.2021.

01 грудня 2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12, згідно з яким ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, згідно Реєстру боржників (Додаток №3), в тому числі за договором, що укладений з відповідачем (в Реєстрі під номером 6610).

Згідно з копією платіжного доручення №307600018 від 03 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кошти на оплату лоту згідно договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року.

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача.

З наданого позивачем листа щодо підтвердження переказу грошових коштів ТОВ ФК «Вей фор пей» від 11 січня 2022 року вбачається, що на номер карти відповідача НОМЕР_1 відповідно до договору, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ ФК «Вей фор пей» про організацію переказів грошових коштів, було здійснено переказ грошових коштів в сумі 5900 грн, час запиту 05 травня 2021 року 09:37:05.

У заяві-анкеті, яка є додатком №1 до кредитного договору від 04.05.2021 ОСОБА_1 зазначив номер карткового рахунку НОМЕР_1 .

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 849 від 04.05.2021 заборгованість ОСОБА_1 станом на 18.01.2023 становить 68 549,74 грн, з яких: заборгованість за кредитом ( за тілом кредиту) 5900 грн; заборгованість за процентами - 36 403 грн; заборгованість за простроченими процентами станом на день підготовки позову - 26 246,74 грн. Правильність такого розрахунку відповідачем не спростовано.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що відповідач підписав договір про надання фінансових послуг № 849 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що укладення договору №№ 849 від 04.05.2021 узгоджується із ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду з ним та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Колегія суддів зауважує, що при укладенні даного договору верифікація клієнта здійснена за допомогою системи BankID Національного банку України. Відомості, вказані заявником в анкеті-заяві, співпадають з тими, які отримало товариство з системи BanklD.

Отже, верифікація позичальника відбулася відповідно до норм чинного законодавства, що спростовує твердження апелянта про непідписання ним кредитного договору.

Тому твердження апелянта щодо необхідності витребування в оператора мобільного зв`язку доказів надсилання СМС - повідомлень на номер НОМЕР_2 (прийняття оферти) з кодом Y2 на підтвердження не укладання спірного договору, колегія суддів не приймає.

Крім того, з відповіді на адвокатський запит від 18.04.2023 начальника Відділу по роботі з письмовими зверненнями ПрАТ «ВФ Україна» вбачається, що мобільний номер НОМЕР_2 є номером Vodafone Передплата та обслуговується в мережі знеособлено. Оператор не володіє інформацією кому належить цей номер, а тому відповідно п. 16 ст. 107 ЗУ «Про електронні комунікації», в оператора відсутня можливість надати інформацію за зазначеним номером.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначаючи в апеляційній скарзі про надання позивачем неналежних доказів у підтвердження переказу коштів за кредитним договором, відповідач не надав суду виписки по своїх рахунках в банківських установах на спростування документів, наданих стороною позивача.

При цьому, відповідачем не було надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження своїх доводів та на спростування доказів, наданих позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення заборгованості та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн та судового збору у розмірі 2684 грн, оскільки вони доведені належними доказами.

Апеляційна скарга відповідача не містить доводів з приводу не погодження з розміром стягнутої з нього суми витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 26 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, і у випадках, передбачених п.2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.М. Луганська

Повний текст постанови складено 26 вересня 2023 року.