14.09.2023 Єдиний унікальний номер 205/9363/23
Номер провадження: 2з/205/55/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В. розглянувши клопотання заявника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви шляхом заборони ОСОБА_2 або іншим особам відчуження земельної ділянки та заборони державним реєстраторам, органам державної реєстрації вчиняти будь які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер № : 08:825:0070, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла, до подання позовної заяви, заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_2 або іншим особам відчуження земельної ділянки та заборони державним реєстраторам, органам державної реєстрації вчиняти будь які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер № : 08:825:0070, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову заявником сплачено у розмір та порядку, що визначені Законом України «Про судовий збір».

Фактично матеріали вищевказаної заяви були передані судді із канцелярії суду 11 вересня 2023 року.

Дослідивши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також п.п. 1-4 названої постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Однак в даному випадку, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, не вказано на реальну небезпеку, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Так само, заявником при зверненні до суду із вказаною заявою не надано будь-яких достовірних та достатніх доказів того, що відповідач має намір вчинити хоча б якісь дії, спрямовані на ухилення від виконання ймовірного позитивного рішення суду.

Надані суду фотокопії оголошення про начебто продаж відповідачем спірного майна суд оцінює критично, оскільки з аналізу зображення на такому оголошенні не вдається можливим встановити дати та місця розміщення такого оголошення, його автора та ідентифікуючих ознак майна якого воно стосується.

Тобто, суду в даному випадку не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Наведене у свої сукупності позбавляє суду можливості зробити висновок, що невжиття заходів забезпечення позову призведе в даному випадку до наслідків, зазначених в ч.2 ст.149 ЦПК України. А забезпечення позову на майбутнє, лише виходячи з наявних міркувань сторони позивача щодо необхідності виконання судового рішення, чинним процесуальним законодавством не передбачено.

У зв`язку з наведеним, суд вимушений постановити ухвалу про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви заявника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви шляхом заборони ОСОБА_2 або іншим особам відчуження земельної ділянки та заборони державним реєстраторам, органам державної реєстрації вчиняти будь які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер № : 08:825:0070, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала суд може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан