Справа № 437/4419/13
Провадження № 2-в/185/54/23
У Х В А Л А

про відновлення втраченого судового провадження

18 вересня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Бублик А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи ухвалу від 22 серпня 2023 року, якою доручено Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області вирішити питання щодо відновлення втраченого судового провадження,

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Токовенка Олексія Володимировича звернулась з заявою відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України про видачу дубліката виконавчого листа № 437/4419/13-ц від 28 жовтня 2016 року про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини.

На день надходження заяви ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого документу, який видавався на підставі судового рішення у справі № 437/4419/13-ц, судом не вирішено питання про відновлення втраченого судового провадження у зазначеній цивільній справі.

З метою розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого листа необхідно насамперед вирішити питання про відновлення втраченого судового провадження за ініціативою суду відповідно до положень статті 489 ЦПК України.

Тому ухвалою від 22 серпня 2023 року доручено Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області вирішити питання щодо відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 437/4419/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 15 квітня 2013 року.

Як передбачено статтею 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно з частиною 1 статті 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

З доданих до заяви ОСОБА_2 копій документів видно, що у провадженні Ленінського районного суду міста Луганська перебувала цивільна справа № 437/4419/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

15 квітня 2013 року за результатами розгляду справи судом було ухвалено рішення, яким розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення Ленінського районного суду міста Луганська у справі № 437/4419/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень під реєстраційним номером 31776200.

Наявні документи є достатніми для відновлення втраченого судового провадження в частині рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 15 квітня 2013 року у справі № 437/4419/13-ц.

Керуючись статтями 493-494 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 437/4419/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 15 квітня 2013 року згідно тексту якого:

«437/4419/13ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2013 року Ленінський районний суд міста Луганська в складі:

головуючого: судді Вінтоняк Н.Д.

при секретарі Середа Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луганську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, зазначивши, що 28 квітня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Крім того, зазначила, що дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Оскільки позивач не може самостійно забезпечити дитину усім необхідним для її життя та розвитку, а на відповідача, як батька, покладається обов`язок щодо утримання дитини, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від всіх видів доходів відповідача, а також судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору 114,70 грн. та витрат на правову допомогу 1000 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, проти розірвання шлюбу з позивачем та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частин з усіх видів заробітку(доходу) не заперечував.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наданих по справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем (а.с. 24).

Сторони є батьками дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12), дитина проживає з матір`ю.

Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, подальше спільне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливими, наміру поновлювати стосунки з чоловіком позивач не має.

Таким чином, суд вважає, що родина фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача.

Згідно зі ст. 180,181, 182, 183 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, розмір аліментів на утримання дитини може бути встановлений у частці від заробітку та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані, згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України відповідач позов визнав у повному обсязі, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Позивач не заявила клопотання про зміну прізвища, тож суд залишає позивачеві шлюбне прізвище.

Розглянувши вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 1000 грн., суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Вона допускається до участі у розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Ч. 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що витрати на правову допомогу належать до судових витрат. Згідно ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно зазначеної норми склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах ».

Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_3 та адвокатом Зуєвим М.О. було укладено договір про надання правової допомоги, яким уповноважено ОСОБА_6 здійснювати представництво прав та інтересів клієнта в органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, судах тощо. П. 3.2. зазначеного договору передбачено гонорар адвоката 1000 грн. (а.с. 4-7).

Суду не надано доказів фактичних витрат робочого часу адвокату на здійснення захисту інтересів позивача у суді за позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Крім того, позивачем не надано суду належних доказів витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги адвокатом Зуєвим М.О., як того вимагають вищенаведені положення Закону.

Аналіз наведених обставин, вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 114, 70 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду з вимогами про розірвання шлюбу (а.с.1).

Враховуючи вимоги ч.3 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що у разі звільнення позивача, на користь якого ухвалено рішення, від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом позовних вимог про стягнення аліментів, у сумі 214 грн. 60 коп. з відповідача.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначене рішення підлягає негайному виконанню в розмірі стягнення платежів за один місяць.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 180- 183, 191 СК України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 28 квітня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 107.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивача ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 229 (двісті двадцять дев`ять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду в розмірі стягнення аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Ленінський районний суд міста Луганська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Н.Д. Вінтоняк».

Ухвала про відновлення втраченого судового провадження набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У.М. Болдирєва