Справа №932/4090/22
Провадження №2/0203/1288/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікян Михайло Олександрович, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

1. 23 липня 2022 року позивач поштовим зв`язком звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.04.2010 між сторонами було укладено кред итний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов`язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості у сумі 44 204,08 грн (а.с.а.с. 4 6, 72).

2. 06 вересня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська постанови ухвалу про передачу справи за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 76).

3. 27 липня 2023 року матеріали справи фактично надійшли до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 79).

4. 01 серпня 2023 року суд постановив ухвалу про відкриття у справі спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

5. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

6. Судом встановлено, що 30.04.2010 сторонами було складено та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Анкета-заява) (а.с. 23).

7. Заявлений позов побудовано на тому, що 30.04.2010 між сторонами було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав грошові кошти (кредитний ліміт 33 000,00 грн), які частково використав. Заборгованість з урахуванням процентів становить 44 204,08 грн.

8. Оцінюючи докази, надані позивачем (зокрема, на підтвердження передачі коштів відповідачеві), суд виходить з такого.

9. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

10. Згідно з частинами 2, 3 статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

11. За правилами, встановленими частинами 1, 3 статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

12. Статтею 76 ЦПК визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

13. За приписами частин 1, 5 статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

14. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

15. Відтак у контексті приведених вище норм процесуальним завданням позивача було доведення суду належними, допустимими та достовірними доказами, із дотриманням принципу їх достатності (статті 77 80 ЦПК), факту передачі відповідачеві 30.04.2010 грошових коштів у конкретній сумі. Такими доказами відповідно до матеріального закону та сталої судової практики можуть бути платіжна квитанція, платіжне доручення, меморіальний касовий ордер, розписка тощо.

16. Жодний з таких доказів позивачем суду надано не було.

17. При цьому зміст Анкети-заяви також не є таким доказом, оскільки свідчить лише про виявлення відповідачем бажання оформити на своє ім`я платіжну картку.

18. Отже, не може бути таким доказом і розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, оскільки він не спирається на жодний належний доказ факту передачі кредитних коштів (а.с.а.с. 7 14).

19. Суд критично ставиться й до решти письмових доказів, доданих позивачем до позовної заяви.

20. Так, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також довідка про укладення між сторонами кредитного договору та видачу трьох кредитних карток, підписано лише представником позивача, отже не відповідають принципу належності (а.с.а.с. 31, 32).

21. Виписка за договором №б/н за період 24.01.2016 15.06.2022, яка відображає використання відповідачем конкретних платіжних карток у торговельній мережі, також не свідчить про обґрунтованість заявленого позову, оскільки позивачем у жодний спосіб не доведено, що зазначені у ній платіжні картки були отримані відповідачем саме від позивача і саме за вказаним кредитним договором (а.с.а.с. 15 30).

22. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов відхилити.

23. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» (ідентифікаційний номер 14360570; 01001, Україна, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д) у позові до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Католікян