РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Устилузької міської ради Володимирського району Волинської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай),

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовом доУстилузької міської ради Володимирського району Волинської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай).

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що вона вважається такою, що прийняла усю спадщину з дати її відкриття, оскільки в її володінні перебували і перебувають правовстановлюючі документи на нерухоме майно, ощадні книжки, а тому в силу вказаних обставин має право на спадкування за законом права на земельну частку (пай), що належав спадкодавцю, відповідно до норм ЦК УРСР (1963 року).

В грудні 2019 їй стало відомо, що згідно з списку працівників сільськогосподарського підприємства «Україна» на одержання земельного паю, затвердженого рішенням сесії Устилузької міської ради Володимир-Волинського району від 28.11.1995 №5/3, ОСОБА_5 отримала за життя право на одержання земельної частки (паю). Таке право було підтверджено Сертифікатом ВЛ №006918 від 15.07.1996 та архівним витягом з рішення сесії Устилузької міської ради Володимир-Волинського району від 28.11.1995 №5/3.

15.07.1996 на підставі рішення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області №190 від 08.07.1996 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №006918 на ім`я ОСОБА_5 .

Під час оформлення документів у органах нотаріату їй стало відомо, що невідомі особи самовільно внесли записи в Сертифікат ВЛ №006918 від 15.07.1996 про передачу належної ОСОБА_5 земельної частки громадянці ОСОБА_6 , котра не належить до

кола спадкоємців ні за заповітом, ні за законом.

Також у даному Сертифікаті було закреслено по батькові і зазначено замість ОСОБА_7 , що не відповідає спискам затвердженим рішенням сесії Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинеської області від 28.11.1995 №5/3.

Вищевказаними незаконними діями невідомих осіб її, як єдину спадкоємницю ОСОБА_5 , позбавлено можливості отримати свідоцтво про право власності на земельну частку (пай).

Оскільки чоловік ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до дати відкриття спадщини, а її син ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та інших спадкоємців не має, а тому вона є єдиним спадкоємцем за законом.

Після смерті ОСОБА_6 , прізвище якої була самовільно внесено у Сертифікат, право власності на земельну частку в порядку спадкування перейшло до ОСОБА_9 , а після його смерті - до ОСОБА_3 .

Оскільки свідоцтва про право на спадщину земельної частки (пай) видано з порушенням прав позивача, як спадкоємця та з включенням до свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.05.2000 прав на майно, яке не належало ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини, а тому позивач просить визнати недійсним:

свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.05.2000 серії НОМЕР_9, видане Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою Волинської області на ім`я ОСОБА_6 щодо сертифіката на земельну частку (пай) серія ВЛ №006918 від 15.07.1996;

свідоцтво про право на спадщину за законом ВМА №226020 щодо земельної ділянки № НОМЕР_1 (рілля), площею 2,37 га, земельної ділянки № НОМЕР_2 (багаторічні насадження), площею 2,40 га, земельної ділянки № НОМЕР_3 (кормові) площею 1,33 га, видані ОСОБА_9 18.10.2008 Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою;

свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.11.2012 видане Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою Волинської області ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 0,3000 га з кадастровим номером :04:001:0800;

свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.11.2012 видане Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою Волинської області ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 1,3300 га з кадастровим номером 0:05:001:0434;

свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.11.2012 видане Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою Волинської області ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 2,3700 га з кадастровим номером :04:001:0799.

Також просить визнати за нею, як спадкоємця за законом ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 0,0263 га з кадастровим номером :04:001:0800, земельну ділянку площею 1,3301 га з кадастровим номером 0:05:001:0434, земельну ділянку площею 2,3693 га з кадастровим номером :04:001:0799.

04.12.2020 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити з підстав викладених у позові. Позивач підтвердила, що ОСОБА_10 є її батьком та сином покійної ОСОБА_5 . На даний час батько живий, однак відмовляється приймати спадщину після смерті своєї матері.

Представник Устилузької міської ради Володимирського району Волинської області в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Представник ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні позову, оскільки до даних правовідносин застосовуються норми ЦК УРСР (1963), відповідно до яких передбачено дві черги спадкоємців за законом. Згідно з ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини не має в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем. Оскільки на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 батько позивача був живий, а тому відповідно до норм ЦК УРСР, ОСОБА_1 не належить до кола спадкоємців за законом, та не є належним позивачем у справі, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, ОСОБА_5 є бабусею ОСОБА_1 . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_11 серії НОМЕР_4 (т.2 арк. 69), довідкою відділу РАЦСу від 09.11.2004 (т.2 арк.70), свідоцтвом про народження ОСОБА_10 серії НОМЕР_5 (т.2 арк. 73).

Із наведених документів вбачається, що ОСОБА_10 є батьком ОСОБА_1 та сином ОСОБА_5 .

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 підтверджується, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до заповіту посвідченого заступником Устилузького міського голови Володимир-Волинського району Волинської області 03.06.1999, ОСОБА_1 є спадкоємцем житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у Волинській області, Володимир-Волинський район, с. Залужжя.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.07.2008 визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що знаходяться у АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5 .

Позивач обгрунтовує вимоги тим, що 15.07.1996 на підставі рішення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області №190 від 08.07.1996 її бабусі ОСОБА_5 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВЛ №006918.

Оскільки чоловік спадкодавця - ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а син - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до дати відкриття спадщини, а інших спадкоємців у ОСОБА_5 не було, тому вона, як єдиний спадкоємець за законом майна, яке не увійшло до спадщини за заповітом, має право на спадкування права на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_5 .

Норми права застосовані судом та мотиви з яких виходить суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно доч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відносини спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 регулюються положеннями ЦК УРСР (1963 року), оскільки спадщина відкрилась до 01.01.2004 року і як стверджує позивач, що вона фактично прийняла спадщину до 01.01.2004, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно з ч.1 ст. 537 ЦК УРСР частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу.

Положеннями ЦК УРСР передбачено дві черги спадкування за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно з ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: братиі сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

З аналізу наведених норм встановлено, що онуки спадкодавця спадкують спадкове майно (частину) лише у випадку, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем.

Під час розгляду справи встановлено, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 був живий її син ОСОБА_10 , котрий відповідно до ст. 529 ЦК УРСР є спадкоємцем за законом майна ОСОБА_5 .

Оскільки на час відкриття спадщини батько позивача, котрий є сином спадкодавця, був живий, а тому відповідно до норм ЦК УРСР позивач, як онука ОСОБА_5 , не входить до кола спадкоємців за законом і немає права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ОСОБА_10 , котрий є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 на даний час живий, а тому, якщо вважає, що його права як спадкоємця порушенні, має право звернутись до суду за захистом свої прав.

Також суд звертає увагу, що подання ОСОБА_10 через 23 роки заяви до нотаріуса, в якій зазначено, що він не претендує на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 не надає ОСОБА_1 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не довела, що має право на звернення до суду як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_5 .

Відсутність у позивача права на звернення до суду є самостійною і достатньою підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд може робити висновок про порушення під час видачі свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб лише за позовом належного позивача.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Не підлягає судовому захисту також і похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи, оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього.

Встановивши те, що правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наведених підстав.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89 ,265 ЦПК України,

ухвалив :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Устилузької міської ради Володимирського району Волинської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай).

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серія НОМЕР_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , проживає у АДРЕСА_2 .

Відповідач: Устилузька міська рада Володимирського району Волинської області, Волинська область, Володимирський район, м. Устилуг, вул. Володимирська, 40, КОД .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає у АДРЕСА_3 .

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук