Справа № 606/1141/23 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2023 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Малярчука В.В. за участі секретаря судового засідання Зіньковської Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради, треті особи: Теребовлянське бюро технічної інвентаризації, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Застіноцька 20 А» про визнання права власності за набувальною давністю,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Теребовлянської міської ради, треті особи: Теребовлянське бюро технічної інвентаризації, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Застіноцька 20 А» про визнання права власності за набувальною давністю, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру загальною площею 45,6 кв. м., житловою 32,4 кв., що знаходиться за адресою

АДРЕСА_1 обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона народилась від батьків: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обоє її батьків працювали на Теребовлянській взуттєвій фабриці, яка була розташована в місті Теребовля Тернопільської області. У 1993-1994 роках адміністрацією взуттєвої фабрики її батькам, які потребували на квартирному обліку по місцю роботи як особи які потребують покращення житлових умов, було надано двохкімнатну квартиру для проживання в новозбудованому багатоквартирному будинку Теребовлянської взуттєвої фабрики, який розташований по АДРЕСА_2 . Дана квартира є з двох кімнат, коридору, кухні, ванної, туалету та кладової. Загальна площа квартири становить 45,6 кв. м., житлова - 32.4 кв.м. З вказаного періоду, вона та її батьки, стали проживати за вищевказаною адресою. До комунальної власності їх помешкання, як і сам багатоквартиний будинок, не відносився і не відноситься по даний час, а також не перебував і не перебуває по даний час на балансі Теребовлянської міської ради. Батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , мама ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . До смерті вони проживали по АДРЕСА_1 . Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак у позовній вказала про те, що позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Суд дослідивши матеріали справи встановив:

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 від батьків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.10.2018 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила своє прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Батьки позивачки ОСОБА_9 - ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 працювали на Теребовлянській взуттєвій фабриці, яка була розташована в місті Теребовля Тернопільської області.

Згідно тудової книжки від 24.12.1975 року та трудової книжки від 02.03.2009 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу та працювала Теребовлянській взуттєвій фабриці.

ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , перебували на квартирному обліку по місцю роботи як особи які потребували покращення житлових умов, 1993-1994 роках адміністрацією взуттєвої фабрики було надано двохкімнатну квартиру для проживання в новозбудованому багатоквартирному будинку Теребовлянської взуттєвої фабрики, який розташований по АДРЕСА_2 . Дана квартира є з двох кімнат, коридору, кухні, ванної, туалету та кладової. Загальна площа квартири становить 45,6 кв. м., житлова - 32.4 кв.м.

Як вбачається з позовної заяви, що з вказаного періоду часу, позивачка та її батьки, проживати за вищевказаною адресою.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Плебанівка.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Теребовля.

Згідно довідки Теребовлянської міської ради від 07.09.2021 року адресованої голові ОСББ «Застіноцька 20А» ОСОБА_10 про те, що багатоквартирний будинок по АДРЕСА_2 до комунальної власності не відноситься, та не перебуває на балансі Теребовлянської міської ради.

Згідно довідки КПТМР «Теребовля» від 12.11.2019 року № 336 виданої поо те, що будинок по АДРЕСА_2 станом на 01.04.2019 року на балансф підприємництва не перебував.

Згідно довідки виданої Теребовлянською міською радию від 21.04.2023 року про те, що інформація щодо приватизації житла за адресою АДРЕСА_1 , гр.. ОСОБА_3 , у Теребовлянській міській раді відсутня.

Згідно інформації наданої Теребовлянським управління з експлуатації газового господарства 04.04.2016 року укладено заяву приєднання до умов договору природного газу з ОСОБА_3 особовий рахунок НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Згідно інформації наданої Теребовлянським РЕМ, проте, що станом на 01.05.2023 року за особовим рахунком НОМЕР_4 АДРЕСА_2 укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електроенергії з ОСОБА_3 .

У 2007 році, на підставі судового рішення, припинено юридичну реєстрацію Теребовлянської взуттєвої фабрики як юридичної особи, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 07.06.2023 року.

Після смерті ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 проживає у квартирі загальною площею 45,6 кв. м., житловою 32,4 кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та сплачує всі комунальні послуги.

Тобто, позивачка продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - двохкімнатною квартирою за адресою АДРЕСА_1 , більше ніж 20 років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Вимогами ст.181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом ст. 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року.

Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року.

У відповідності до вимог п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як передбачено п. 14 цієї ж Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач достовірно довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном протягом більше 20 років.

Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не судом не встановлено, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на квартиру за АДРЕСА_3 , загальною площею 45,6 кв.м. житловою 32.4 6 кв.м.

Керуючись ст.ст. 3,4, 12,81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.392 Цивільного кодексу України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради, треті особи: Теребовлянське бюро технічної інвентаризації, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Застіноцька 20 А» про визнання права власності за набувальною давністю- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 право власності на квартиру за АДРЕСА_3 , загальною площею 45,6 кв.м. житловою 32.4 6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В. Малярчук