Справа № 212/4353/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання - Ігнатьєвої А.А., за участі представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення недоотриманого доходу (збитків),

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (далі Позивач, ТОВ «ФУ «ЄФКР») звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ( далі- Відповідачі, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ), у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача недоотриманий дохід (збитки) у розмірі 3881,82 долари США, 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 349,68 доларів США, що разом складає 4231,50 доларів США, які за офіційним курсом НБУ еквівалентні 15470,03 гривень.

В обґрунтування позову посилається на те, що 02.03.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 , укладено Договір споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти в сумі 12 948 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,50 % річних, строком з 02.03.2007 по 28.02.2014. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 02.03.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , укладено договір поруки №0-П, за умовами якого остання поручилась перед Банком за виконання відповідачем ОСОБА_4 зобов`язань за кредитним договором.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» в 30.04.2009 звернулося до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості, яка станом на 30 квітня 2009 року становила 4917,41 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на момент подання позову становило 37864,06 грн., з яких: 4817,45 доларів США - заборгованість за кредитом, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на момент подання позову становило 37094,37 грн., 81,57 доларів США - заборгованість за відсотками, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на момент подання позову становило 628,09 грн., 7,86 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення відсотків, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на момент подання позову становило 60,52 грн., 10,35 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на момент подання позову становило 81,08 грн. У зв`язку з тим, що станом на дату подання позову були відсутні механізми примусового стягнення заборгованості в іноземній валюті сума позову була розрахована у гривні за чинним на той час курсом іноземної валюти. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 2-938/10 від 23 березня 2010 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заборгованість за кредитним договором у розмірі 37864,06 грн., 378,64 грн. судовий збір, та 30 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, відповідно до якої відбулася заміна кредитора у зобов`язані шляхом відступлення Банком 1 Банку 2 права вимоги за кредитним договором та договором забезпечення. 11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФУ «ЄФКР», відповідно до чинного законодавства України, за результатами відкритих торгів був укладений договір № 1370/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11 травня 2019 року відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача права вимоги за договором споживчого кредиту № 0, укладеного з ОСОБА_4 , та договором поруки, укладеним з ОСОБА_5 станом на 11 травня 2019 року балансова заборгованість становить 7779,75 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11 травня 2019 року (1 дол. США = 26,2058 грн) становило 203874,46 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2020 у справі №2-938/10 замінено стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФУ «ЄФКР» у виконавчих листа, виданих Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 2-938/10 відповідно до яких солідарно стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на користь АКІБ «Укрсиббанк», суму заборгованості за кредитним договором. Станом на 13.06.2023 року зазначене рішення залишається не виконаним, заборгованість за кредитним договором не погашена. Заборгованість у гривневому еквіваленті станом на дату укладення договору відступлення права вимоги 11 травня 2019 року по відношенню до розміру заборгованості стягнутої судом 23 березня 2010 року збільшилась у вигляді неотриманих доходів (збитків) та становить 3881,82 доларів США. Крім того вказав, що відповідно до ст.625 ЦК України з відповідачів підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми, що на момент пред`явлення позову становить 349,68 доларів США.

Ухвалою судді від 07 липня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду з викликом сторін на 27 липня 2023 року, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 27 липня 2023 року розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача.

01 серпня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Вовк М.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у позові, посилаючись на те, що сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для відповідача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, відповідач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основними зобов`язаннями, що виникло на підставі кредитного договору. Вказав, що відповідно до рішення суду у справі №2-938/10 від 23.03.2010 з боржників стягнуто солідарно має бути стягнута сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 37864,06 грн. Отже кредитор скористався своїм правом пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України. Зазначив, що курсова різниця жодним чином не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. При цьому коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток. Вказав, що позовні вимоги про стягнення 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦКУ, є похідними від вимоги про стягнення недоотриманого доходу (збиток), і враховуючи, що основна вимога позивача є безпідставною, то і в задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити. Також зазначив, що відповідачем ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн., які просив стягнути з позивача.

24 серпня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він виклав позицію, аналогічну позовним вимогам, викладеним у позові, також зазначив, що вимоги позивача як про стягнення недоотриманої вигоди (збитків) так і про стягнення 3% річних є законними, а заперечення відповідача зводяться тільки до спроб введення суду в оману, підміну понять та спроб допомогти відповідачам уникнути відповідальності, передбаченої чинним законодавством за невиконання зобов`язань за кредитним договором та судового рішення. Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу зазначив, що на підтвердження понесених судових витрат надано до відзиву копію договору №20/07/2023-П від 20.07.2023, розрахункової квитанції серії АВ-ТБ №023038 від 31.07.2023 та копію Акту приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору №20/07/2023-П від 20.07.2023. При цьому всі такі копії завірені підписом ОСОБА_3 та датовані 13.07.2023, тобто скопійовані та завірені раніше ніж складений документ з якого такі копії були зняті, у зв`язку з чим, на думку позивача, не можуть підтвердити факту понесених відповідачем ОСОБА_5 судових витрат.

Представник позивача в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Суд пояснив, що рішення суду від 2010 року про стягнення з відповідачів 37864,06 грн. до часу звернення до суду із позовом не виконано. На час звернення до суду позивач поніс збитки у розмірі 3881,82 долари США, при цьому відповідно до ст. 1049 ЦК України відповідачі повинні повернути саме ту суму яка була отримана відповідачем ОСОБА_4 . Також зазначив, що валютою виконання рішення суду є гривня, валютою зобов`язання є долари США, 3% річних нараховані на упущену вигоду а саме на 3881,82 долари США.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Вовк М.В. проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов. Зазначив, що курсова різниця не може бути упущеною вигодою. Пояснив засвідчення документів на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу 13.07.2023 звичайною технічною помилкою.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відзив на позов до суду не подавав.

Суд заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2010 року у справі №2-938/10 позовну заяву ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованість по кредиту №0 від 02.03.2007 у розмірі 37864,06 грн., судовий збір - 378,64 грн., та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи 30 грн. (а.с.5).

Ухвалою суду від 11 березня 2020 року замінено стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ТОВ ФУ «ЄФКР», поновлено пропущений строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, виданих у справі №2-938/10, та постановлено видати дублікати виконавчих листів (а.с. 6-8).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2022 року постановлено видати дублікати виконавчих листів у справі №2-938/10 (а.с.9).

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С.Г. від 02.11.2022 відкриті виконавчі провадження №70214620, №70215175 про стягнення солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на користь ТОВ «ФУ «ЄФКР» заборгованість по кредиту від 02.03.2007 у розмірі 37864,06 грн., судовий збір - 378,64 грн., та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи 30 грн.( а.с.10,11).

12 листопада 2016 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 20 червня 2023 року.

Так, позивач вказує, що станом на 13 червня 2023 року рішення суду у справі №2-938/10 від 23.03.2010 залишається не виконаним, заборгованість за кредитним договором відповідачами не погашена.

Позивачем визначена до стягнення сума недоотриманого доходу (збитків) у розмірі 3881,82 доларів США (4917,41 доларів США - 1035,59 доларів США). Крім того відповідно до ст. 625 ЦК України визначено 3% річних від простроченої суми, яка на момент пред`явлення позову становить 349,68 доларів США, за період з 13.06.2020 по 13.06.2023.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року N193 та Порядку відображення в обліку операцій в іноземній валюті, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 24 липня 2001 року №126, іноземна валюта - валюта інша, ніж валюта звітності.

Курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Курсові різниці визначаються за монетарними статтями балансу.

Монетарні статті - статті балансу, що відображають грошові кошти в касі, на рахунках в установах банків, а також такі активи і зобов`язання, що будуть отримані чи сплачені у фіксованій чи визначеній сумі грошей або їх еквівалентів.

До монетарних статей відносяться грошові кошти в іноземній валюті, що знаходяться в касі чи на банківському рахунку підприємства; дебіторська заборгованість за відправлені нерезиденту товари, по якій очікується дохід в іноземній валюті; кредиторська заборгованість, що виникла внаслідок отримання підприємством товарів у нерезидента на умовах наступної оплати та для погашення якої, як очікується, підприємство сплатить певну суму грошових коштів в іноземній валюті.

Виходячи з поняття «курсова різниця», можна виділити чотири періоди, за які здійснюється перерахунок заборгованості в іноземній валюті для визначення курсових різниць. Це періоди між: датою відображення операції в бухгалтерському обліку і датою фактичного здійснення розрахунків; датою відображення операції в бухгалтерському обліку і датою складання бухгалтерської звітності за звітний період; датою складання бухгалтерської звітності за попередній звітний період і датою фактичного здійснення розрахунку; датою складання бухгалтерської звітності за попередній звітний період і датою складання бухгалтерського звіту за звітний період.

Курсові різниці розраховуються за положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Наведене дає право зробити висновок, що курсові різниці застосовуються у фінансовій звітності підприємств при веденні бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У пункті 8 статті 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Заявляючи вимоги про стягнення недоотриманого доходу та обумовлюючи його курсовою різницею, позивач просив стягнути її на підставі статті 22 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме на підставі правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли на підставі прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Отже, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Вказаної правової позиції дотримувався також Верховний Суд України в постанові від 18 травня 2016 року у справі №6-237цс16.

Тобто, «курсова різниця» не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №750/8676/15-ц (провадження №14-79цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що у даному випадку ПАТ «УкрСиббанк», як кредитор за кредитним договором, відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2009 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що заборгованість становила 4917,41 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на момент звернення до суду з позовом становило 37864,06 грн, з яких: 3 655,344817,45 дол. США - заборгованість за основною сумою кредиту, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на момент звернення до суду з позовом 37094,37 грн., 81,57 дол. США - заборгованість за відсотками за період з 01.03.2009 по 3103.2009, за курсом НБУ -628,09 грн., 7,86 дол. США - пеня, за курсом НБУ 60,52 грн., 10,53 дол. США пеня за несвоєчасне погашення кредиту, за курсом НБУ 81,08 грн., тобто вказана заборгованість є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та пеню.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2010 року у справі № 2-938/10 позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заборгованість за кредитним договором №0 від 02.03.2007 у розмірі 37864,06 грн., судовий збір - 378,64 грн., та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи 30 грн. Вказане рішення набрало законної сили 15.06.2010, тобто кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника.

Таким чином правові підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача недоотриманого доходу (збитків) (різниці у вартості долару США до гривні) за кредитним договором №0 від 02.03.2007 відсутні, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що вимоги позивача про стягнення 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 349,68 доларів США, нараховані позивачем на недоотриманий дохід (збиток) у розмірі 3881,82 долари США, і є похідними від цих вимог, а у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів на користь позивача недоотриманого доходу (збитку) відмовлено, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові, судові витрати, понесені позивачем, останньому не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 141, 211, 178, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення недоотриманого доходу (збитків).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», , юридична адреса: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, 40.

Відповідачі:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено 22 вересня 2023 року.

Суддя: О. В. Колочко