Справа № 467/984/23
Провадження № 2/467/215/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.09.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Ухвалою від 15 серпня 2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації, відзиву до суду не подав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 20 лютого 2021 року відповідачем ОСОБА_1 особисто підписано анкету заяву про приєднання до надання АТ «А-Банк» банківських послуг без зазначення інформації про використання кредитної картки, виду послуги та бажаного розміру кредитного ліміту, із зазначенням про згоду позичальника про ознайомлення з договором про надання банківських послуг та згодою на його отримання шляхом роздруківки з сайту банку.
Одночасно до матеріалів позовної заяви банком надана підписана позичальником копія інформаційної довідки з найменуванням «Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», яка містить умови кредитування за трьома різними кредитними продуктами картка «Універсальна», картка «Універсальна Gold» та картка «Зелена» без зазначення конкретного обраного відповідачем кредитного продукту, як в цьому паспорті, так і в окремому документів. Натомість зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації наведеної у цьому паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача, та про актуальність наданої інформації з 20 лютого по 01 липня 2021 року. При цьому відповідачем підтверджено лише про отримання ним повної інформації для можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб (а.с.10 зв).
Не надано банком підтвердження про узгодження та підписання позичальником витягу з Умов та правил надання банківських послуг в «А-Банку» та витягу з Тарифів та умов користування кредитною карткою «Зелена», витяг з яких наданий банком без прив`язки їх до дати складення.
Зміст цього «Паспорту споживача» по суті є інформацією, у якій перелічені фінансові умови надання платіжних карток «Універсальна», «Універсальна ГОЛД» та «Зелена» з отриманням для використання кредитного ліміту коштів до 200000 грн., зі сплатою за їх користування процентів за розмірами базових процентних ставок відповідно 3,9% на місяць (46,8% річних) для картки «Універсальна», 3,7 % на місяць (44,4% річних) для картки «Універсальна ГОЛД» та 3.4% на місяць (40.8% річних) для картки «Зелена»
на залишок заборгованості, а також 7,8% на місяць для картки «Універсальна», або 7,4 на місяць для картки «Універсальна ГОЛД» або 6.8% на місяць для картки «Зелена» при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (а.с.10).
При цьому має місце позначка, що ця інформація у «Паспорті споживача» зберігає чинність та є актуальною до 01 липня 2021 року, у якій одночасно міститься застереження, що умови договору про споживчий кредит, який буде обраний позичальником, можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та залежатимуть від проведеної оцінки кредитоспроможності споживача.
За змістом статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 9 Закону України «Про споживчий кредит» на кредитодавця покладається відповідальність щодо інформації споживача про умови кредитування до укладення між сторонами самого договору. Така інформація надається споживачу у письмовому вигляді та надає йому можливість визначитися з кредитним продуктом, який у подальшому він може обрати та укласти споживчий кредит на визначених сторонами умовах.
Тому така інформація не є тотожною умовам договору, який сторони підписують та цим підписанням визначають суттєві умови договору кредитування, в тому числі і у відповідності до розділу ІІІ Закону України «Про споживчий кредит».
За таких обставин приєднана банком до матеріалів позову інформація про умови кредитування не визначає конкретних умов кредитування між сторонами, які ними узгодженні шляхом підписання анкети-заяви, в тому числі, з огляду на те, що: ця інформація містить різні умови кредитування за різними кредитними продуктами, посилання на які в анкеті заяві позичальника відсутні; та в ній відсутні посилання на використання платіжної картки будь-якого вигляду; а також не зазначено вид бажаної банківської послуги, яку споживач бажає отримати, як-от кредит або депозит, відкриття поточного рахунку.
Отже, незважаючи на те, що договір, укладений між сторонами повинен складатися із підписаних сторонами анкети-заяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою, позичальником підписана тільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Акцент Банку, та не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, а саме: розмір відсотків, тощо, так як «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ним не підписані. Підписання інформаційної довідки з наданням інформації щодо кредитування за декількома видами кредитних продуктів банку (Паспорту споживчого кредиту) із зазначенням про те, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною в банківській установі до 01 липня 2021 року, не є безумовним свідченням позичальника щодо обрання ним певного кредитного продукту на конкретну суму з певними умовами кредитування.
Зазначене узгоджується і з висновком Великої Плати Верховного Суду, зробленим у постанові від 23 травня 2022 року під час розгляду справи № 393/126/20 про те, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
У відповідності до положень статті 263 ЦПК України цей правовий висновок обов`язковий для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи.
Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.
Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.
За такого та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін по сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов без зазначення дати їх складення, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин, а паспорт споживача містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, та з його змісту слідує, що умови кредитування можуть відрізнятися від умов договору про споживчий кредит.
Така позиція висловлена Великою Палатою ВС у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17.
У відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до частини 1 статті 1056 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Разом з тим, кредитор вважаючи, що позичальник погодився на умови та правила користування кредитними коштами банка за визначеними ним тарифами для платіжної картки «Зелена», ним розрахована заборгованість відповідача за кредитом, з урахуванням процентів за користування кредитом, спочатку за відсотковою ставкою у 44,4% річних (3,7 % на місяць) та з 31 травня 2021 року за ставкою 81,60% для прострочених відсотків, при тому, що банком не заявлено вимог про стягнення прострочених відсотків за користування кредитом.
Між тим, у анкеті-заяві позичальника відсоткова ставка взагалі не зазначена.
На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «А-Банк» відсотків за користування кредитом, визначених та нарахованих ним за Умовами та правилами надання банківських послуг, без їх попереднього узгодження з позичальником. Вимоги ж банку щодо стягнення тіла кредиту підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи розмір задоволених позовних вимог - 60.80%.
Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива