Справа № 164/1159/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2023 року Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді Ониска Р.В.,
з участю: секретаря судового засідання Наумик Н.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. -
22 червня 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 в якому просить стягнути з останнього на свою користь суму боргу що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 грудня 2022 року відповідач отримав від позивача у позику кошти на загальну суму 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень та зобов`язувався повернути борг до 05 березня 2023 року. Факт отримання від ОСОБА_2 у позику коштів позичальник підтвердив шляхом складення відповідної розписки від 27 грудня 2022 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання по поверненню боргу до дати, зазначеної у борговій розписці, відповідач боргу не повернув і прострочив виконання боргового зобов`язання. Зміст розписки свідчить про укладення між позивачем та відповідачем саме договору позики, строк виконання зобов`язань за якими закінчився.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи про що у матеріалах справи наявні відповіді докази, у встановлений судом строк без поважних причин відзив не надав, будь яких клопотань, заяв чи заперечень від нього на адресу суду не надходило.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України наявні всі умови для ухвалення у даній справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Судом із письмової розписки від 27 грудня 2022 року, встановлено, що ОСОБА_3 паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Маневицьким РС УДМС у Волинській області 16 травня 2013 року, отримав у борг від ОСОБА_2 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень в присутності свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та зобов`язався повернути цей борг до 05 березня 2023 року.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргову розписку суд суд бере до уваги справжню правову природу, незалежно від найменування документа і приходить до висновку про наявність боргу зі сторони ОСОБА_3 відносно позичальника ОСОБА_2 .
Зміст розписки, наданої відповідачем від 27 грудня 2022 року, містить зобов`язання повернути позику у визначений термін, а тому засвідчує не лише факт отримання коштів відповідачем від позивача, а й зобов`язання їх повернення із конкретно визначеним терміном.
Таким чином розписка, яка міститься в матеріалах справи у повному обсязі підтверджує, що між позивачем і підповідачем є наявний факт правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт отримання ОСОБА_3 в борг від ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 51 000 гривень за обставин вказаних в розписці та пояснили що були присутні при укладенні вказаного договору позики.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов, заперечення, чи будь яких пояснень не подав, враховуючи ту обставину, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, позику в установлений розпискою строк не повернув, то таку суму боргу слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представник позивача в позовній заяві зазначила, що остаточна сума судових витрат буде визначена по закінченню судового розгляду та буде підтверджена належними доказами, про що буде подано відповідну заяву в порядку, визначеному чинним законодавством.
Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 073,60 грн., сплачений останнім при зверненні до суду з даним позовом.
Керуючись ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263- 265, 280-284 ЦПК України, ст. 526, 527, 533, 545, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 )борг в розмірі 51 000, 00 (п`ятдесят одна тисяча) гривеньза договором позики від 27.12.2022.
Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.