Єдиний унікальний номер 722/1578/23
Номер провадження 2/722/303/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Ткач Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищевказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалась на те, що від цивільного шлюбу позивачки та відповідача ОСОБА_2 у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно судового наказу виданого №722/815/18 виданого 16.07.2018 року Сокирянським районним судом Чернівецької області, на користь позивачки призначено стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 з Відповідача, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Їх спільний син, ОСОБА_3 , проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, але у зв`язку із відсутністю вільних робочих місць за місцем проживання, вона не може з об`єктивних причин влаштуватися роботу. Єдиним джерелом доходу на час звернення до суду із даною позови заявою, є аліменти, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осі - платників податків про джерела/суми виплачених доходів утриманих податків за період з 4 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року станом на 24.07.2023 року. ОСОБА_3 згідно заключення лікарського консультативної комісії ЛКК №10/626 виданого комунальним некомерційним підприємством «Сокирянська лікарня» Сокирянської міської ради має діагноз змішаний астигматизм обох очей, амбліопія ОД, альтернуюча косоокість потребує підтримуючого лікування три рази на рік.На даний час їхній неповнолітній син, ОСОБА_3 перейшов до четвертого класу Грубнянської школи, йому дев`ять років.Прожитковий мінімум на дитину такого віку який встановлений ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.22 р. N 2710-ІХ становить на дітей віком від 6 до 18 років 2 833(дві тисячі вісімсот тридцять три) гривні. Враховуючи положення ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, де зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мінімальна сума аліментів, яку зобов`язаний сплачувати ОСОБА_5 на сина ОСОБА_4 2833:2=1416,50 (одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 50 коп. щомісячно. Але відповідно до довідки і розмір сплачених аліментів № 23.5-36/10810 від 01.08.2023 р. відповідачем сплачено: квітень 2023 р. - 1265,00 грн.; травень 2023 р. - 1265,00 грн.; червень 2023 р. - 1265,00 грн.; липень 2023 р. - 1365,00 грн., що не становить навіть законодавчо закріплених 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Здійснення всіх необхідних покупок пов`язаних із вадами зору спільного неповнолітнього сина потребує значних матеріальних коштів. Окрім того, відповідно до умов навчання у період дії воєнного стану, сину необхідно придбавати ноутбук задля забезпечення відвідування уроків в онлайн форматі і забезпечення відсутності шкідливого впливу такого формату навчання на зір сина. Тобто, у зв`язку із дорослішанням та розвитком сина збільшуються і матеріальні витрати.Позивачка самостійно власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного утримання спільної дитини.

На сьогоднішній день позивачка вважає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач є занадто низьким. Відповідач є людиною працездатного віку, офіційно працює водієм швидкої допомоги ОКНП «Чернівецький обласний центр ЕМД та МК». Інших утриманців у нього немає. Окрім того, відповідач займається садівництвом та має у власності об`єкти нерухомості та земельний пай, з якого також отримує додатковий неофіційний дохід.

На сьогоднішній день відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а це не є достатньою сумою для нормального, гармонійного розвитку дитини та забезпечення його всім необхідним.

Просила змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16.07.2018 року, з ОСОБА_2 на її користь, на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.06.2018 року та до досягнення дитиною повноліття на 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати винесення судового рішення судом.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу без її присутності.

Відповідач ОСОБА_5 , будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої щодо задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Крім цього просив долучити до матеріалів справи довідку про доходи та заключення ЛКК.

Підстав, передбачених ч.4 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.04.2014 року Виконавчим комітетом Грубнянської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №457/19-21/6 від 27.07.2023 року, виданої Грубнянським старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, вбачається що разом із ОСОБА_1 , 1972 року народження за адресою: АДРЕСА_1 , також зареєстрований її син - ОСОБА_3 , 2014 року народження.

Згідно довідки про розмір сплачених аліментів виданої Сокирянським відділом державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №23.5-36/10810 від 01.08.2023 року встановлено, що згідно наявних у виконавчому провадженні даних, ОСОБА_1 , жителька с.Грубна Дністровського району Чернівецької області, згідно судового наказу №722/815/18 виданого 16.07.2018 року Сокирянським районним судом Чернівецької області, дійсно отримує аліменти від ОСОБА_2 та за період з 01.04.2023 року по 31.07.2023 року отримала: у квітні 2023 року в сумі 1265,00 грн.; у травні 2023 року в сумі 1265,00 грн.; червні 2023 року в сумі 1265,00 грн.; у липні в сумі 1365,00 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 4 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року ОСОБА_1 отримала дохід від сплачених аліментів у сумі 12163,22 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як передбачено ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Згідно із ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відтак, у ст. 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Як передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до підп. 3 п. 17 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Так, судом встановлено, що з відповідача ОСОБА_2 на підставі судового наказу №722/815/18 виданого 16.07.2018 року Сокирянським районним судом, щомісячно стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру боржників від 04.08.2023 року, встановлено, що в зазначеному реєстрі відсутня інформація щодо боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

На підтвердження необхідності зміни розміру аліментів шляхом їх збільшення позивачка ОСОБА_1 посилалась лише на ті обставини, що змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та те, що витрати на сина ОСОБА_4 з часу присудження аліментів за рішенням суду значно зросли.

Також необхідність збільшення аліментів обґрунтовувала тим, що у їхнього спільного з відповідачем сина наявне захворювання а саме: змішаний астигматизм обох очей, амбліопія ОД, альтернуюча косоокість, що потребує підтримуючого лікування три рази на рік.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України, слід зробити висновок, що позивачка, наполягаючи на наявності підстав для зміни розміру аліментів, шляхом їх збільшення, належних та допустимих доказів їх існування суду не надала.

Так, позивачкою ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів, що відповідач отримує дохід, який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення стану здоров`я. Більше того, само по собі погіршення здоров`я дитини та збільшення витрат позивачки на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів.

Отже, існування обставин, які б у відповідності до ст. 192 СК України були підставою для зміни способу стягнення аліментів (збільшення їх розміру), визначених рішенням суду, позивачкою надано не було.

Натомість відповідачем надано до суду довідку про доходи, згідно якої ОСОБА_5 працює водієм швидкої допомоги у ОКНП «ЧОЦЕМД та МК» та в період з березня 2023 року по серпень 2023 року включно, йому нараховано заробітну плату у розмірі 69721,54 грн., з яких 13736,31 грн. сплачено аліментів.

Крім того, відповідачем надано заключення ЛКК №164 від 31.08.2023 року, видане «Новодністровською міською поліклінікою» Новодністровської міської ради, згідно якого у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено діагноз: хронічна дискогенна п/крижова радикулопатія, загострення, обумовлено остеохондрозом хребта кили МХД Lн - L5, -L5 - S1. Періодично потребує лікування та реабілітації згідно з діагнозом.

Згідно довідки ЛКК №166 від 31.08.2023 року, виданою «Новодністровською міською поліклінікою» Новодністровської міської ради, ОСОБА_2 , встановлено діагноз: невправима пупкова грижа. Рекомендовано оперативне лікування у плановому порядку.

Суд звертає увагу, що позивач, посилаючись на необхідність понесення додаткових витрат у зв`язку із лікуванням та проходженням обстежень дитини, не позбавлена можливості звернутись з позовом щодо стягнення додаткових витрат, понесених на лікування, які стягуються одноразово, лише у разі не вирішення батьками в добровільному порядку витрат щодо лікування дитини. Але такі понесені позивачем витрати на лікування та необхідні обстеження не дають підстав для збільшення розміру аліментів, про які просить позивач, тому доводи позивача не є законними та обґрунтованими. Крім того, позивачка взагалі не надала жодного доказу на підтвердження розміру витрат, які були понесені на лікування та обстеження дитини.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

В той же час, суд зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Разом з тим, зростання цін не є безумовною підставою для збільшення розміру аліментів та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

У висновку ВСУ, викладеному у постанові від 20.06.2019 у справі № 632/580/17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначає, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Тлумачення ч. 3 ст. 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 не надала достатніх та обґрунтованих доказів на підтвердження обставин, передбачених ст.192 СК України, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Унгурян

Повне судове рішення складено 18.09.2023 року.