Постанова

Іменем України

19 вересня 2023 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/11665/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Ратушного А. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 27 квітня 2023 року

у цивільній справі №753/10530/22 Дарницького районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,Державного реєстратора Комунального підприємства "Путрівське" Лазора Івана Володимировича, Управління державної реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малахова Максима Сергійовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рябикіної Алли Анатоліївни,

треті особи: старший виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної служби Головного управління юстиції м. Києва Григорян Олена Грайрівна, Крюківський Відділ державної виконавчої служби м. Кременчука,

про скасування рішень і записів державного реєстратора про право державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування реєстраційного номеру об'єкта нерухомого майна та визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна,

У С ТА Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ОСОБА_2 з метою уникнення виконання рішення суду про стягнення з нього на користь позивача заборгованості за договором позики, незаконно здійснив відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна, звернувся до суду з позовом в якому просив:

- скасувати рішення державного реєстратора Лазор І. В., філія КП «Путрівське» у м. Києві, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41862691 від 02.07.2018 р. 17:26:51 (щодо земельної ділянки - Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯЕ №993281, виданий 11.08.2009 р.);

- скасувати номер запису про право власності - .06.2018 р. 16:57:01. Підстава виникнення права власності: Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯЕ №993281, виданий 11.08.2009 р.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41862691 від 02.07.2018 17:26:51, внесеним ОСОБА_7 , філія КП «Путрівське» у місті Києві, м. Київ. Власники ОСОБА_3 ;

- скасувати запис про право власності ОСОБА_3 , на земельну ділянку площею 0,05 га, Державний акт серія та номер: ЯЕ №993281, виданий 11.08.2009, по АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житловою будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на житловий будинок, площа 114,1 кв.м., житлова площа 79,9 кв.м., внесений державним реєстратором Лазор І. В. за номером: 26859158 від 26.06.2018 16:57:01;

- частково скасувати запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборон, відчуження нерухомого майна, про то, що, яке погашено повністю 12.04.2013 р. 17:41:42, внесений приватним нотаріусом Київського міського округу Рябикіною А. А., про право власності на житловий будинок та господарські споруди, а також земельну ділянку, по АДРЕСА_1 , на житловий будинок літ. «Д, д 1-3» по АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 , та земельну ділянку площею 0,05 га для обслуговування будівлі та господарських споруд, з кадастровим номером: :90:282:0074 (присадибна ділянка);

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малахова М. С., Київський міський нотаріальний округ м. Києва, про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43264900 від 29.09.2019 16:24:29;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений приватним нотаріусом Малаховим М. С., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 29.09.2018 р., зареєстровано в реєстрі за №912, кадастровий номер ділянки: 80000.00000:90:282:0074, площа 0,05 га, яка розташована в АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис про право власності №28157945, внесений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ 29.09.2018 16:03:38 ОСОБА_8 на 1/2 частину спільного майна за ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

- скасувати номер запису про право власності: .09.2018 16:03:18, внесений державним реєстратором, приватним нотаріусом Малаховим М. С., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , спільного майна 1/2 частку за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

- скасувати реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 - житловий будинок (літ. «Д»), об`єкт житлової нерухомості: загальна площа 114,1 кв.м., житлова площа 79,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер :90:282:0074, цільове призначення: для будівництва і обслуговування будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,05 га літ. «Д» - житловий будинок; №1-3 - споруди;

- скасувати номер запису про право власності .09.2018 15:54:52, внесений державним реєстратором, приватним нотаріусом Малаховим М. С. Підстава: Договір купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 911, виданий 29.09.2018, видавник: Малахов М. С. - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ;

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку укладений 29.09.2018 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на 1/2 частину споруди літ. «Д», №1-3, в АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Малаховим М. С.;

- скасувати номер запису про право власності .09.2018 15:54:52, внесений приватним нотаріусом Малаховим М. С. Київського міського нотаріального округу м. Київ, Договір купівлі-продажу житлового будинку літ. «Д», №1-3 - споруди, загальна площа 114,1 кв.м., житлова площа 79,9 кв.м., в АДРЕСА_1 , на 1/2 частину спільного майна за ОСОБА_5 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 43264850 від 29.09.2018 16:08:30, внесене приватним нотаріусом Малаховим М. С., Київського міського нотаріального округу м. Київ, на 1/2 частину спільного майна за ОСОБА_5 - житлового будинку літ. «Д», №1-3 - споруди, в АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 29.09.2018 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на 1/2 частину споруди літ. «Д», №1-3. загальною площею 114,1 кв.м., житлова площа 79,9 кв.м., в АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Малаховим М. С.;

- стягнути солідарно:

- з державного реєстратора ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Малахова М. С., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Рябикіної А. А. судові витрати на користь ОСОБА_1 , в сумі 120000 грн, в тому числі, правова допомога.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.04.2018 у справі №524/2652/17 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 810 000 грн. Постановою Крюківського ВДВС м. Кременчука Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження №61224763 та накладено арешт на все майно боржника. На запит державного виконавця було надано відповідь, що за боржником ОСОБА_2 значиться земельна ділянка, площею 500 кв.м., та будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Державним виконавцем було витребувано з Київського міського бюро технічної інвентаризації технічний паспорт і правовстановлюючі документи на майно для зміни способу і порядку виконання рішення суду в порядку статті 435 ЦПК України. Згідно наданого Київським МБТІ плану земельної ділянки та садибного житлового будинку по АДРЕСА_1 , експлікації земельної ділянки, площею 500 кв.м., під будинком та господарськими блоками 92 кв.м., під садом - 408 кв.м. План будинку 2-Г, літера «А» з масандрою пл.- 124,2 кв.м., в тому числі, житлова - 70,3 кв.м. по АДРЕСА_1 , журнал обмірів приміщень житлового будинку по літ. «А», побудований у 2007 році. Крім того, за цією ж адресою, друга половина житлового будинку літер Д, Д-1,3 на земельній ділянці 500 кв.м. під будинком та господарськими спорудами, під садом. Загальна площа будинку 114,1 кв.м., житлова площа, 79,9 кв.м. Цей будинок був побудований у 1990 році. Державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 800…90:282:0074. В ході розгляду справи виявилося, що будинок літ. «А» переданий в рахунок погашення боргу ОСОБА_9 .

Зазначає про те, що ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.11.2017 було накладено арешт на все майно ОСОБА_2 . Постановою головного державного виконавця Соснівського відділу виконавчої служби м. Черкаси Баранова С. А. від 11.01.2018 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 .

В реєстрі речових прав на нерухоме майно, єдиних заборон відчуження внесені записи про арешт майна згідно постанови Дарницького ВДВС 25.06.2011, 12.04.2013 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно запису в реєстрі нерухомого майна земельна ділянка № НОМЕР_3 (кадастровий номер 8…90:282:0194) площею 0,05 га для обслуговування будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 та номер запису 964136, реєстраційний номер 00, житловий будинок по АДРЕСА_1 , приватний нотаріус Рябикіна А. А. незаконно, приховавши інші арешти майна ОСОБА_2 оформила земельну ділянку та житловий будинок по АДРЕСА_1 , житловою площею 124,2 кв.м. на ОСОБА_10 , придбаний з прилюдних торгів, які не відбулися, тому що в мировій угоді від 17.05.2013 не вказано будинок літ. «А». Не дивлячись на те, що старший виконавець відділу примусового виконання ОСОБА_11 звільнила з-під арешту тільки житловий будинок літ «А», загальною площею 124,2 кв.м., та земельну ділянку 0,05 га по АДРЕСА_1 , при цьому житловий будинок літ. «Д, д 1-1» загальною площею 114,1 кв.м., житловою площею 79,9 кв.м., залишився під арештом.

Вважає, що приватний нотаріус Рябикіна А. А. приховала арешт будинку по АДРЕСА_1 під літ. «Д, д 1-3» та земельну ділянку 0,05 га, що належить боржнику ОСОБА_2 , надавши йому у подальшому переоформити цей будинок та земельну ділянку на відповідача ОСОБА_3 .

Крім того, вважає, що державний реєстратор філії КП «Путрівське» у м. Києві Лазор І. В. 26.06.2018, за наявності арештів на все майно ОСОБА_2 , незаконно зареєстрував спірний будинок за ОСОБА_3 22.06.2018.

Вважає, що незаконність дій відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 підтверджує факт укладання 29.09.2018 договору купівлі-продажу земельної ділянки 0,05 га (кадастровий номер НВ-018) та житлового будинку, загальною площею114,1 кв.м., жилою площею 79,9 кв.м. по АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , з іншого. Посилається на те, що спірний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М. С. та зареєстрований в реєстрі за №912.

Стверджує, що приватний нотаріус Малахов М. С. у договорі купівлі-продажу земельної ділянки у пункті 2 зазначив, що земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності, виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 11.09.2009, від 14.07.2008 №1348, але ця земельна ділянка належить ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 .

Крім того, зазначає, що в п. 6 договору нотаріус зазначає, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме мано, єдиному реєстрі заборон, інших обтяжень до 2013 року немає, однак це не відповідає дійсності. Фактично ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що відповідачі - державний реєстратор Лазор І. В., приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу - Рябикіна А. А., Малахов М. С. , ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 порушили чинне законодавство України, укладаючи спірні договори щодо нерухомого майна, яке перебувало під арештом, порушивши право позивача на отримання від боржника ОСОБА_2 заборгованість в сумі 810 000 грн., у в`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_3 вважав позовні вимоги необґрунтованими та просив в задоволенні позову відмовити. В запереченнях, направлених на адресу суду, посилався на те, що спірна земельна ділянка спочатку була відведена його батьку ОСОБА_13 декілька десятків років тому назад, а ще раніше перебувала у користуванні його бабусі ОСОБА_14 . Своє право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 підтверджує копією Державного акту на право власності на земельну ділянку від 30 листопада 2005 року, виданого на підставі рішення Київської міської ради від 14 липня 2005 року №786/3361. Після реєстрації земельної ділянки, через деякий час, він скористався своїм правом поділити цю земельну ділянку та отримав кілька правовстановлюючих документів, а згодом одну частину поділеної земельної ділянки продав ОСОБА_2 . Через десяток років продав відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , свій житловий будинок, в якому весь час постійно мешкав зі своєю дружиною, та земельну ділянку під ним (т. 1, а. с. 125).

Відповідачі ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5 , заперечуючи проти задоволення позовних вимог посилалися на те, що 29 вересня 2018 року вони уклали з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент укладення договору був законним власником спірного майна, що підтверджувалося відповідними документами та витягами (Державним актом на право власності на земельну ділянку, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). Крім цього, на момент укладення угоди між нами та продавцем, жодних обмежень у використанні та обтяжень щодо предметів договорів не було, що було перевірено нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М. С. Зазначили, що вони не мають жодних відносин з позивачем (т. 1, а. с. 128).

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рябикіна А. А. направила на адресу суду пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позову до неї, як відповідача - приватного нотаріуса, оскільки нотаріус не може бути відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією (т. 1, а.с. 191).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права; висновки суду не відповідають доказам та обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції проігнорував докази позивача та наведені в позовній заяві обставини, як наслідок безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Суд допустив порушення норм процесуального права, а саме в порушення вимог ст. 189, 190 ЦПК України не провів підготовче засідання; не здійснив заходів щодо надсилання позивачу відзивів відповідачів з додатками та відповідно не надав можливості подати відповідь на відзив.

Суд не надав правової оцінки тому, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 незаконно, без належного оформлення договору купівлі-продажу, як того вимагає ст. 654 ЦК України, та за наявності арешту, накладеного ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.11.2017, зареєстрував 26.06.2018 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 " та земельну ділянку за ОСОБА_3 . На думку скаржника, такі дії та документи про реєстрацію права власності на ОСОБА_3 в 2018 році свідчать, що суд помилково вказав у своєму рішенні про те, що будинок і земельна ділянка в 1999 році належали ОСОБА_3 .

Судом не взято до уваги, що державний реєстратор - приватний нотаріус Лазор І. В. навмисно проігнорував арешт на все майно ОСОБА_2 та як наслідок незаконно зареєстрував право власності на спірний будинок за ОСОБА_3 .

Вважав, що суд дійшов помилкового висновку, що будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , а будинок під літ "А" належав ОСОБА_2 та був відчужений у 2013 році задовго до пред'явлення даного позову.

Судом не взято до уваги, що приватний нотаріус Малахов М. С. в порушення норм матеріального права, без нотаріального договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оформив договір купівлі-продажу ОСОБА_3 покупцям ОСОБА_15 .

Також в обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив обставини та норми матеріального права, на які посилався у позовній заяві.

За наведених обставин просив скасувати рішення Дарницького районного суду від 27 квітня 2023 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

12 вересня 2023 року до Київського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_3 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилаючись на те, що суд дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача.

13 вересня 2023 року від відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких останні, посилаючись на те, що до суду першої інстанції ними були вже подані аналогічні заперечення про обставини набуття у власність нерухомого майна та докази, як це підтверджують, просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, як необґрунтованої, а рішення суду залишити без змін.

Від інших учасників справи не надходило відзивів на апеляційну скаргу.

Позивач в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Подали до суду клопотання, в яких просили проводити судові засідання без їх участі.

Від третьої особи - Крюківський Відділ державної виконавчої служби м. Кременчука також надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника відділу.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та своїх представників не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та третіх осіб, які не з'явилися в судове засідання, та не направили своїх представників.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6 в обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилався на те, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.04.2018 у справі №524/2652/17 стягнуто з ОСОБА_2 на його користь борг в сумі 810 000 грн. Рішення суду набрало законно сили та звернуто до примусового виконання до Крюківського ВДВС м. Кременчука, в ході якого державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 , в тому числі на будинок з літерами "А" та Д" і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вважав, що після ухвалення рішення від 03.04.2018 про стягнення боргу з ОСОБА_2 останній відчужив належне йому на праві власності нерухоме майно, задля уникнення виконання рішення суду за рахунок належного йому на праві власності нерухомого майна.

Крім цього, в позовній заяві ОСОБА_6 наголошував на тому, що відповідачі: державний реєстратор Лазор І. В., приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Рябикіна А. А. і Малахов М.С. , ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 порушили чинне законодавство України, укладаючи спірні договори щодо нерухомого майна, яке перебувало під арештом, порушивши право позивача на отримання від боржника ОСОБА_2 заборгованість в сумі 810 000 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, враховуючи наступне.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 був власником земельної ділянки (кадастровий номер::90:282:0074), площею 0,1000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 30 листопада 2005 року, виданого на підставі рішення Київської міської ради від 14 липня 2005 року №786/3361.Після державної реєстрації земельної ділянки, площею 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 поділив цю земельну ділянку та отримав кілька правовстановлюючих документів, а згодом одну частину поділеної земельної ділянки продав ОСОБА_2 .

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження №31529507, відкрите за виконавчим листом №2-435 від 01.02.2012, виданого Катеринопільським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 боргу у сумі 3 084 123 грн 22 коп.

15 лютого 2013 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян О. Г. винесено постанову про звільнення майна боржника з під арешту, відповідно до якої звільнено з-під арешту житловий будинок літ «А», загальною площею 124,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0500 га (кадастровий номер: :90:282:0194), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту постанови державного виконавця про звільнення майна з-під арешту вбачається, що нереалізоване з прилюдних торгів майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок літ «А», загальною площею 124,2 кв.м., та земельна ділянка, площею 0,0500 га (кадастровий номер: :90:282:0194), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , передано в рахунок погашення боргу стягувачу ОСОБА_9 .

Відповідно до Свідоцтва від 17 травня 2013 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рябикіна А. А. посвідчила, що ОСОБА_9 належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_4 від 16.05.2011, видане Управлінням житлового забезпечення згідно наказу №545-С/ЖБ від 10.05.2011, зареєстроване Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна 10.06.2020), загальна площа 124,2 кв.м., оскільки майно не реалізовано, торги не відбулися і стягувач ОСОБА_9 виявила бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_2 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.02.2020, житловий будинок у АДРЕСА_1 , загальною площею 124,20 кв.м., житловою площею 70,30 кв.м., площа земельної ділянки 500,00 кв.м. з 10 червня 2011 року належав на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності, НОМЕР_4 , видане Головним управлінням житлового забезпечення від 11.05.2011.

Разом з тим, правовідносини ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 щодо стягнення боргу в сумі 810 000 грн виникли у 2017 році, тобто через чотири роки після придбання ОСОБА_9 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 124,2 кв.м. під час процедури примусового виконання виконавчого листа №2-435, виданого 01.02.2012.

Судом також встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, ОСОБА_2 був власником будинку літ. "Д" за адресою: АДРЕСА_1 .

29 вересня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М. С., зареєстровано в реєстрі за №912.Предметом цього договору є земельна ділянка, загальною площею 0,0500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :90:282:0074.

Земельна ділянка, яка відчужується, належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №993281, виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 11 серпня 2009 року, на підставі рішення Київської міської ради від 14 липня 2005 року №786/3361 та договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 31 липня 2008 року №1348 (ВКО №707964).

Пунктом 6 Договору, Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про відсутність заборон, арештів іпотеки та інших обтяжень за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та реєстрів до 2013 року отримано нотаріусом 29 вересня 2018 року.

29 вересня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим М. С., зареєстровано в реєстрі за №911.Предметом цього договору є житловий будинок (літ. «Д»), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, площею 0,0500 га, кадастровий номер: :90:282:0074.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши вищенаведені обставини справи та застосувавши положення ст. 16 ЦК України, ст. 12, 13, 81 ЦПК України, дійшов правильного висновку про недоведеність і необґрунтованість позовних вимог та відповідно порушення прав ОСОБА_6 , у зв`язку з чим обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що надані до позовної заяви докази вказують на те, що будинок по АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_2 , оскільки з цих же доказів, на які посилається позивач та які долучені до позовної заяви, зокрема з технічного паспорту на будинок, здійсненого станом на 23.08.2010, вбачається, що відсутні відомості про власника (том 1, а. с. 22-23 та 22-23 на звороті). А згідно технічного паспорту та плану будинку станом на 22.06.2018 даний будинок на праві власності зареєстрований за ОСОБА_3 (том 1, а. с. 31-32 та 32 на звороті).

Разом з тим, належних доказів, існування порушення прав позивача відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_16 та ОСОБА_5 під час укладення договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку не надано. Позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_2 був власником спірного майна, навпаки таке твердження спростовуються матеріалами справи, зокрема правовстановлюючими документами.

Матеріали справи не містять інших доказів, які могли б вказувати на те, що ОСОБА_2 був власником будинку по АДРЕСА_1 .

Разом тим, докази які наявні в матеріалах справи доводять, що за поштовою адресою по АДРЕСА_1 знаходиться дві земельні ділянки, загальною площею 0,10 га, площа кожної ділянки по 0,0500 га на яких розташовано два будинки зі спорудами. Так, на земельній ділянці, кадастровий номер: :90:282:0074, розташований будинок під літерою «Д», а на земельній ділянці кадастровий номер: :90:282:0194 розташований будинок під літерою «А».

Доводи апеляційної скарги, що державний реєстратор Лазор І. В. навмисно проігнорував арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та як наслідок незаконно зареєстрував право власності на спірний будинок за ОСОБА_3 колегія суддів також відхиляє, оскільки як вже вказувалося вище, в матеріалах справи наявні докази накладення арешту на все майно ОСОБА_2 в межах суми боргу, але в матеріалах справи відсутні докази, що такий арешт було накладено на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Судом вірно встановлено, що будинок під літ. «А» був відчужений ще в 2013 році, тобто задовго до виникнення правовідносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Тому доводи скаржника, що ОСОБА_2 відчужив нерухоме майно з метою уникнення виконання рішення суду від 03.04.2018 є необґрунтованими.

Сам факт знаходження житлового будинку по АДРЕСА_1 за однією поштовою адресою із житловим будинком під літерою «А» не доводить факту належності цього будинку на праві власності ОСОБА_2 .

Скаржник помилково вважає, що наявність в державному реєстрі запису про арешт майна ОСОБА_2 за адресою по АДРЕСА_1 стосується всього майна, яке знаходиться за цією поштовою адресою, та не належить останньому.

Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що будинок у АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , а будинок у АДРЕСА_1 , літ. «А» у 2013 році від останнього перейшов у власність ОСОБА_9 , колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що державний реєстратор - приватний нотаріус Лазор І. В. проігнорував арешт на все майно ОСОБА_2 , накладений державний виконавцем та ухвалою суду про забезпечення позову в межах розгляду справи про стягнення боргу з ОСОБА_2 , та незаконно 22.06.2018 зареєстрував право власності на спірний будинок за ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що приватний нотаріус Малахов М. С. без нотаріального договору купівлі-продажу спірного майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оформив договори купівлі-продажу покупцям ОСОБА_4 та ОСОБА_17 .

Доводи апеляційної скарги, що суд порушив норми процесуального права та не надіслав позивачу відзивів відповідачів колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно з ч. 4 ст. 178 ЦПК України такий обов`язок покладено на відповідача при поданні відзиву до суду.

Доводи апеляційної скарги, що в порушення вимог ст. 189 ЦПК України суд першої інстанції не проводив підготовне судове засідання спростовуються матеріалами справи (т. 1, а.с. 50-51, 185-187).

Також, з огляду на викладене вище, колегія суддів вважає недоречними доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції проігнорував аргументи позивача та надані ним докази до позовної заяви.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вказав у своєму рішенні на те, що обов'язок суду обґрунтовувати свої рішення не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожний аргумент.

Так, згідно положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Крім цього, слід враховувати і той факт, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2023 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська