Справа № 1507/2111/12
Провадження № 6/497/22/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2023 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Раца В.А.,

за участю секретаря Жукової Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Болград, заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2023 року представник заявника ОСОБА_2 , який здійснює свої повноваження на підставі довіреності від 18.07.2023 року (а.с.6), звернувся до суду шляхом формування документу в системі "Електронний суд" із заявою та просить визнати виконавчі листи, видані 21.11.2012 року Болградським районним судом Одеської області на виконання рішення суду від 16.10.2012 року по справі № 1507/2111/12, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором № 590 М від 14.12.2007 року в розмірі 5495,95 доларів США, що за курсом станом на 14.05.2012 року, складає 43 912,64 грн., а також судові витрати в сумі 439,12 грн. - такими, що не підлягають виконанню.

Заяву обґрунтовує тим, що 16.10.2012 року Болградський районний суд Одеської області ухвалив рішення по справі №1507/2111/12, яким стягнув солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 590 М від 14 грудня 2007 року в розмірі 5495,95 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.05.2012 року складає 43 912,64 грн., а також судові витрати в сумі 439,12 грн. Рішення суду набрало законної сили та на його виконання були видані виконавчі листи. Станом на 20 лютого 2023 року заборгованість ОСОБА_1 була ліквідована, про що свідчить відповідна довідка АТ КБ «Приватбанк», правонаступника стягувача. Так як боржником ОСОБА_1 було добровільно виконано її обов`язок по погашенню заборгованості поза межами виконавчого провадження, тому представник заявника звертається з цією заявою.

У судове засіданні сторони не з`явилися.

Представник заявника (боржника) Бендерук О.М. надав 15.09.2023 року заяву шляхом формування в електронному суді, в якій просить розглянути справу без його участі та участі ОСОБА_1 .

Представник стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» Яковлєва-Ангеловська О.А., яка здійснює свої повноваження на підставі електронного ордеру серії ВН №1218950 від 19.01.2023 року (а.с.15), в судове засідання не з`явилася, 15.09.2023 року на електрону пошту суду надіслала письмові пояснення, в яких зазначила, що з боку заявника не надано доказу щодо відсутності повністю чи частково обов`язку боржника у зв`язку з його припиненням та добровільного виконання боржником чи іншою особою. Довідка яка надана заявником не свідчить про те, що борг за договором поруки за № 590МР/1 від 14.12.2007 року був ліквідований. Заявником не надано доказів ані виконання нею виконавчого листа, ані прощення боргу з боку ПАТ КБ «Приватбанк» саме за зазначеним у заяві виконавчим листом. На підставі вищезазначеного, представник банку просить відмовити у задоволені заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Розглянувши матеріали справи, надані заявником докази, суд дійшов висновку про те, що заява є не обґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В судовому засіданні встановлено, що 16.10.2012 року Болградський районний суд Одеської області ухвалив рішення у справі №1507/2111/12 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором про стягнення заборгованості, згідно з яким позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 590 М від 14 грудня 2007 року в розмірі 5 495 доларів і 95 центів США, що, за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.05.2012 року, складає 43 912,64 грн., а також судові витрати в сумі 439,12 грн. (а.с.4-5). ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення суду та пред`явило документ до примусового виконання.

Зазначене не заперечується учасниками справи та підтверджується, в тому числі листом в.о. начальника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області вих. №5874/21.12 від 16.02.2023 року, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 43034176 з примусового виконання виконавчого листа по справі №1507/2111/12, виданого 21.11.2012 року Болградським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у розмірі 43 912,64 грн., яке 27.06.2014 року було завершено на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий документ було повернуто на адресу стягувача. В межах цього провадження 17.04.2014 року постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на майно боржника (а.с.8).

Як вбачається з довідки АТ КБ «Приватбанк» №97GPKKPFGPQJB2U7 від 20.02.2023 року за підписом Керівника Напрямку операційного обслуговування ОСОБА_5 , ОСОБА_1 станом на 20.02.2023 року не має заборгованості перед АТ КБ «Приват Банк» (а.с.7), при цьому не зазначено, що заборгованість за кредитним договором № 590 М від 14 грудня 2007 року погашена добровільно.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №590М від 14.12.2007 року наданого АТ КБ «Приват банк» станом на 08.08.2023 року, вона становить 5 102 515,49 грн. (а.с.19-22), тобто зобов`язання не виконане до цього часу.

Відповідно до п.9 ч.2 ст. 129 Конституції України, ст.18ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначені у ч.2 ст.432 ЦПК України. Так, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

При розгляді справи принцип змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріплений в ч.1 ст.55 Конституції України.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відомостей того, що виконавче провадження з виконання ухваленого Болградським районним судом Одеської області рішення було закрите у зв`язку з повним розрахунком не надано, натомість представник банку спростував інформацію про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 , а відповідно до листа відділу виконавчої служби, виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження»

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі. Наслідком закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» є надіслання виконавчого листа разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду (ч. 3 ст. 39 Закону).

Відповідна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 16.01.2018 року у справі № 755/15479/14-ц.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі № 2-4671/11 зазначено, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, тобто безпосередньо стягувачеві.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню, може застосовуватися лише у тих випадках, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п.п. 1-2, 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, обставина, на яку посилається заявник добровільне виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження - є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Довідка яка надана заявником не свідчить про те, що борг за договором поруки за № 590МР/1 від 14.12.2007 року був ліквідований або добровільно сплачений, тому заявником не надано доказів добровільного виконання виконавчого листа поза межами виконавчого провадження.

В п.п.28,30 постанови Верховного суду №442/2670/17 від 18.10.2018 вказано, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання. Не виконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, що створює для іншої сторони несприятливі наслідки, у тому числі у вигляді обов`язку сплати виконавчого збору.

Таким чином, у зв`язку з ненаданням суду доказів щодо наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, ст.ст.11, 510, 512 ,514 ЦК України,ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 353-355. 432,442 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.А. Раца