Справа №461/6122/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю:

секретаря судового засідання Штогрина В.-Н.Л.

позивача ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування Чура Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ «Служба у справах дітей» Галицького району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 , третя особа Відділ «Служба у справах дітей» Галицького району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якому просить надати тимчасовий дозвіл ОСОБА_1 на виїзд за межі України і у зворотному напрямку з 01 вересня 2023 року по 30 листопада 2023 року з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до Республіки Польща, Королівства Іспанії, країн Євросоюзу та Шенгенської угоди.

Свої вимоги позивач мотивує наступним.

У шлюбі з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , який проживає та перебуває на утриманні позивача. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29.12.2016 у справі 461/7263/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Позивач зазначає, що з жовтня по кінець листопада 2023 року має намір відвезти сина ОСОБА_3 за кордон, зокрема до м. Торрев`єха (муніципалітет в Іспанії) з метою оздоровлення, розширення кругозору, стимулювання вивчення іноземних мов, а також у зв`язку із ситуацією, яка на даний час склалася в Україні, яка загрожує здоров`ю та життю сина.

Також позивач стверджує, що місцезнаходження відповідача невідоме, а тому не може отримати згоду останнього на вивезення сина за кодон.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01 серпня 2923 року позовну заяву залишено без руху та нададно позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2923 року відкрито провадження у справі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Пояснила, що відпововідач вісім років тому виїхав за кордон, місце проживання його не відоме.

Відповідач у судове засідання 13.09.2023 року не з`явився. Належним чином направлялося повідомлення про день, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації відповідача. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду з причини відсутності адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п.4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважаються належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило.

Крім цього, повідомлення відповідача про судове засідання на 13.09.2023 року здійснювалося через оголошення, яке розміщене на сайті Галицького районного суду м. Львова.

Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 години до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Тому, відповідач, в силу ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не надходило.

Суд вжив всіх можливих заходів для належного і вчасного повідомлення відповідача про судові засіданні, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин , суд розглядає справу за відсутності такого учасника

Представник третьої особи у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог не заперечив.

Суд постановив проводити розгляд справи у відсутності відповідача.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29.12.2016 у справі 461/7263/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. ОСОБА_3 проживає та перебуває на утриманні позивача.

Позивачем заплановано тимчасовий виїзд за кордон разом з сином ОСОБА_3 у період з 17.10.2023 року до 03.11.2023 року, що підтверджується долученими квитками на літак.

Місцезнаходження відповідача невідоме, у зв`язку з чим позивачем не отримано дозвіл на виїзд сина за кордон без супроводу батька.

Відповідно до положень статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (надалі - Правила).

Згідно п.3 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Пунктом 4 Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у тому числі, у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно абз.13 п.23 Правил виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17-ц сформулювала висновок, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків має відповідати найкращим інтересам дитини і такий дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення, а також із зазначенням країни, до якої вивозиться дитина.

Ухвалюючи рішення в даній категорії справ, суди мають насамперед охороняти права та інтереси дитини, визначивши, що найкраще відповідає її інтересам.

Однією з важливих підстав для задоволення судом позову під час вирішення такої категорії справ є зазначення в позовній заяві країни, до якої має виїхати дитина, загального строку надання такого дозволу, часового проміжку перебування дитини в іноземній державі.

Позивачка, звернувшись із позовом до суду, зазначила, що на разі дитина проживає разом із матір`ю, а не з відповідачем, який ще вісім років тому виїхав за кордон та місце знаходження якого не відоме, а відтак отримати згоду останнього та тимчасовий виїзди дитини за кордон не вбачається можливим.

Суд зазначає, що на підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав копії квитків на літак за маршрутом Краків Аліканте Краків на ім`я позивача ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 , які підтверджують дату виїзду за кордон та дату повернення в Україну.

Надані документи підтверджують конкретний час перебування дитини за кордоном та країну перебування, що є обов`язковим.

Суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що виїзд дитини за кордон має тимчасовий характер та здійснюється в її інтересах.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 259, 351 - 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задоволити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ «Служба у справах дітей» Галицького району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька.

Надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тимчасовий виїзд за межі території України до Республіки Польща та Королівства Іспанії, без згоди і супроводу його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на строк з 14.10.2023 р. по 06.11.2023 р. включно.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського Апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.09.2023 р.

Суддя В.Є. Радченко