Справа № 553/2250/23
Провадження № 2-о/553/128/2023
У Х В А Л А

Іменем України

15.09.2023м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Грошова Н.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гетало Олена Миколаївна про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м. Полтави надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гетало Олена Миколаївна про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заявник звертається до суду в порядку окремого провадження та просить:

-встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Білогорськ, Амурської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Нікульське, Фурмановського району, Іванівська область який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтва про право власності на квартиру від 24.03.1997, видане Відділом приватизації житла згідно розпорядження (наказу) № 386 від 24.03.1997 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,6 кв.м.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Так, щодо заявленої вимоги про встановлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтва про право власності на квартиру від 24.03.1997, видане Відділом приватизації житла згідно розпорядження (наказу) № 386 від 24.03.1997 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,6 кв.м., суддя зазначає наступне.

Частиною 7 ст. 9 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

В постанові Верховного Суду від 31 липня 2020 року, справа № 266/1740/19 (провадження № 61-20273св19) роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень зазначеної норми. При розгляді цих справ суд установлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб.

Органи, що видали правовстановлюючий документ можуть виправити помилку в такому документі лише в тому разі, якщо в документах, на підставі яких видавався правовстановлюючий документ даної помилки не було, і помилка була допущена саме з вини органу, який видав правовстановлюючий документ.

Заявник при зверненні до суду із заявою в порядку окремого провадження просить встановити факт належності правовстановлюючого документа та зазначає, що причина розбіжності у написання персональних даних, допущення помилок, довільне перенесення працівниками органів реєстрації актів цивільного стану даних про прізвище, ім`я, по батькові з одних документів до інших, неправильний переклад з російської мови на українську.

Однак, в заяві не зазначено причини неможливості виправлення допущеної помилки в документі (внесення змін у свідоцтво) в позасудовому порядку, а саме шляхом звернення до органу, який видав такий документ чи його правонаступника, з відповідною заявою.

До заяви не додані документи, які б підтверджували звернення в позасудовому порядку, або відмову вищевказаних органів у внесенні змін до свідоцтва про право власності на житло від 24.03.1997 № 386.

При цьому, суддя звертає увагу, що на офіційному державному Порталі онлайн-сервісу державних послуг «Дія» (https://diia.gov.ua) доступна послуга «Внесення змін до свідоцтва про право власності на приватизоване житло» (ідентифікатор послуги 00262). В розділі «Інформація про послугу» зазначено: щоб внести зміни до свідоцтва про право власності на державне приватизоване житло необхідно звернутися за місцем проживання із заявою та необхідним пакетом документів до уповноважених органів приватизації або до органів місцевого самоврядування через центр надання адміністративних послуг. Внесення змін до свідоцтва необхідне при допущенні помилки або у разі внесення актуальної інформації до нього.

Судовий порядок встановлення факту належності правовстановлюючого документу є єдиним способом усунення перешкод у реалізації прав власника у тому разі, якщо у виправлені помилки було відмовлено. Між тим матеріали позовної заяви не містять даних, що заявник звертався до органу, що видав правовстановлюючий документ, в якому допущено помилку, та отримав таку відмову.

До заяви додано лише копії довідок Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гетало Олени Миколаївни від 22.09.2021 та 28.07.2023, в яких запропоновано заявнику звернутися до суду щодо підтвердження факту родинних відносин з померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 .

Отже, в порушення частин другої статті 318 ЦПК України заявник не додав до заяви докази, які підтверджують цю обставину.

При цьому, заявником не зазначено відповідну заінтересовану особу щодо вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а зазначено лише заінтересовану особу щодо вимог про встановлення факту родинний відносин.

Окрім цього, суддя звертає увагу на те, що в заяві заявник просить встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Нікульське, Фурмановського району, Іванівська область який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 326.

Пунктом 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, вказані обставини позбавляють можливості відкрити провадження у справі.

Керуючись статями 175, 177, 185, 318 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гетало Олена Миколаївна про встановлення фактів, що мають юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання ухвали.

Запропонувати заявнику, відповідно до вказівок судді, у наданий строк усунути зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки, інакше заява буде вважатися неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали направити заявнику по зазначеній у заяві адресі.

Суддя: Н.М. Грошова