Справа № 183/376/22
№ 4-с/183/27/23

У Х В А Л А
13 вересня 2023 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Рибака Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,
за участю: скаржника ОСОБА_1 ,
представника божника адвоката Лагунова П.В., -
28 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в обґрунтування якої посилався на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 183/376/22 зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом вселення до будинку задоволено. Усунуто ОСОБА_1 перешкоди з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2977,2 грн. 10.08.2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області виданий ОСОБА_1 виконавчий лист до боржника ОСОБА_2 , з яким він звернувся до Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м.Одеса). 18 серпня 2023 року державним виконавцем виконавчої служби Качур О.В. прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання на підставі вимог п. 7 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: у зв`язку з тим, що виконання рішення не передбачає заходів примусового виконання рішення, а також у зв`язку з відсутністю дати народження боржника у виконавчому документі. Враховуючи, що при постановленні рішення вирішене питання щодо усунення перешкод у користуванні стягувачем вищезазначеним будинком, шляхом вселення; а також у зв`язку з тим, що відсутність деяких даних щодо особи боржника не може бути підставою для повернення виконавчого документа звернувся до суду з вказаною скаргою, у якій просить:
- визнати неправомірними дії державного виконавця Новомосковського ВДВС у Новомосковському району Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Качур Олени Вікторівни щодо не прийняття до виконання виконавчого листа № 183/376/22 виданого 10 серпня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про усунення ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання державного виконавця Новомосковського ВДВС у Новомосковському району Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Качур Олени Вікторівни від 18.08.2023 року (АСВП № 72561515);
- судові витрати покласти на Новомосковський ВДВС у Новомосковському району Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м.Одеса).
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2023 року скаргу залишено без руху та наданий час для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
01 вересня 2023 року до канцелярії суду на виконання ухвали від 31 серпня 2023 року скаржником подані докази направлення копії скарги з додатками учасникам справи; що передані головуючому судді 04 вересня 2023 року.
07 вересня 2023 року представник ОСОБА_2 адвокатом Лагуновим П.В. подані заперечення на скаргу, у яких посилаючись на те, що виконавцем виконані вимоги діючого законодавства та з підстав визначених законом повернуто виконавчий документ, просив відмовити у задоволенні скарги.
В судовому засіданні представник скаржника адвокат Макаренко Олександр Анатолійович підтримав скаргу та, посилаючись на ті ж підстави, просив її задовольнити. Також повідомив суду, що 06 вересня 2023 року ним подано до Дніпровського апеляційного суду заяву про виправлення описки у постанові суду, у якій просить викласти п`ятий абзац резолютивної частини постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року у наступні редакції:
Усунути ОСОБА_1 перешкоди з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення до будинку.
Також додав, що виконавець мав право після відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа виданого судом з`ясувати повну дату народження боржника, а також звернутися до суду за роз`ясненням рішення, у якому ухвалено усунути ОСОБА_1 перешкоди з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 щоб визначити заходи примусового виконання.
Скаржник ОСОБА_1 повністю підтримав вимоги свого представника та просив задовольнити скаргу.
Державний виконавець Новомосковського ВДВС у Новомосковському району Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Качур Олена Вікторівна не визнала скаргу та просила відмовити у її задоволенні. Пояснила, що нею дійсно було отримано разом з заявою про примусове виконання рішення суду від ОСОБА_1 виконавчий лист у справі № 183/376/22, у якому зазначено, що Дніпровський апеляційний суд 21 червня 2023 року розглянув справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усуненням перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом вселення до будинку, - суд вирішив: Усунути ОСОБА_1 перешкоди з боку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що жодного зі способів примусового виконання, а саме усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом: заборони, зобов`язання, або вселення виконавчий документ не містив, вона вимушена була повернути цей лист заявникові. Що стосується відсутності повної дати народження боржника у виконавчому документі, то зазначила, що дійсно при поверненні виконавчого документу нею було також зазначено відсутність дати народження боржника. Однак, якщо б виконавчий документ містив спосіб виконання судового рішення, то вона мала б можливість з`ясувати дату народження боржника і з цієї підстави виконавчий документ повернутий не був би. У задоволенні скарги просила відмовити.
Представник боржника ОСОБА_2 адвокат Лагунов Павло Валерійович в судовому засіданні вважав скаргу необґрунтованої, а дії виконавця законними. У задоволенні скарги просив відмовити.
Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали скарги, дослідивши матеріали АСВП № 72561515, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 183/376/22 зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом вселення до будинку задоволено. Ухвалено: Усунути ОСОБА_1 перешкоди з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2977,2 грн.
10.08.2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області виданий ОСОБА_1 виконавчий лист до боржника ОСОБА_2 , у якому зазначено, що Дніпровським апеляційним судом 21 червня 2023 року розглянуто справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом вселення до будинку, - суд вирішив: Усунути ОСОБА_1 перешкоди з боку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Найменування боржника зазначено: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_2 .
10 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м.Одеса) з заявою про прийняття до виконання вказаного виконавчого листа.
Державним виконавцем Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м.Одеса) Качур О.В. 18 серпня 2023 року складене повідомлення про повернення стягувану без прийняття до виконання виконавчого документу. Підставою повернення зазначено, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. Крім того, у вказаному повідомленні зазначено, що виконавчий документ не містить дати народження боржника.
Скаржник 28 серпня 2023 року звернувся до суду зі скаргою, посилаючись на те, що дії виконавця Качур О.В. щодо повернення виконавчого документу є неправомірними; а тому просить скасувати вказане повідомлення про його повернення.
Також в судовому засіданні встановлено, що представник ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про виправлення описок у виконавчому документі, у якій просив правильно зазначити у виконавчому документі дату народження боржника ОСОБА_2 . Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/376/22 пров. 6/183/242/23 від 31 серпня 2023 року заяву про виправлення описок задоволено. Виправлено описку у виконавчому документі, зазначено правильно дату народження боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
А 06 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду з заявою про виправлення описок, у якій просить викласти п`ятий абзац резолютивної частини постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року у наступній редакції: Усунути ОСОБА_1 перешкоди з боку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення до будинку.
Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» 1. Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень; 10) рішень Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю або Аудиторської палати України, які законом визнані виконавчими документами; 11) рішень Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про застосування заходів реагування у вигляді штрафу.
Статтею 4 цього ж закону визначені вимоги до виконавчого документа. 1. У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України. 2. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. 3. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку. Виконавчий документ може бути видано у формі електронного документа відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги". Порядок пред`явлення до виконання виконавчих документів, виданих у формі електронного документа, визначається Міністерством юстиції України. 4. Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.
Заходами примусового виконання рішень, відповідно до вимог ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» є 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Так, відповідно до вимог ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» 1. Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.3. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати. 4. Під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються: 1) у разі виконання рішення про конфіскацію майна у кримінальному провадженні - копії опису майна і відповідного судового рішення. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опис майна не проводився; 2) у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна. 5. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. 6. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Розділом VIII цього ж закону передбачене виконання рішень немайнового характеру. Так відповідно до вимог ст. 63 цього закону передбачений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. 1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. 2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. 3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. 4. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
А статтею 67 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено виконання рішення про вселення стягувача. 1. Державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово. 2. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому. 3. Державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача. 4. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. 5. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення. 6. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що виконавчий документ, пред`явлений ОСОБА_1 до виконання 10 серпня 2023 року всупереч вищенаведеним нормам ЗУ «Про виконавче провадження» не містить заходів примусового виконання, а також не містить дату народження боржника, у зв`язку з чим повернутий без виконання держвиконавцем.
Не можуть бути прийняті до уваги посилання представника скаржника на те, що виконавець мав відкрити виконавче провадження, та звернутися до суду за роз`ясненням примусового виконання, тому як мотивувальна частина судового рішення містить в собі спосіб «шляхом вселення»; тому як в даному випадку до виконання пред`явлений виконавчий документ виконавчий лист від 10.08.2023 року; а відсутність у виконавчому документі способу примусового виконання судового рішення не може слугувати причиною звернення до суду за роз`ясненням виконання, в розумінні ст. 31 цього закону.
Більше того, представник скаржника вже звернувся до судів з заявами про виправлення відповідних описок, як у судовому рішення так і у виконавчому документі.
Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що вимоги скарги щодо визнання дій щодо повернення виконавчого документа без виконання неправомірними не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.
Вимоги скарги щодо скасування повідомлення про повернення виконавчого документу є похідними від вимог щодо визнання дій виконавця неправомірними, а тому також не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 73, 77-81, 126-127, 258-260, 447-453 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем проголошення ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 18 вересня 2023 року.

Суддя І.Г.Дубовенко