Провадження № 2/161/346/23
У Х В А Л А

14 вересня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитрук Т.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька заяву ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

Ухвалою суду від 14.08.2023 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

05.09.2023 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про зустрічне забезпечення, у якому вказує, що накладення арешту на нерухоме майно відповідача може призвести до можливого спричинення збитків останній, у зв`язку з чим просить застосувати зустрічне забезпечення шляхом внесення ОСОБА_3 на депозитний рахунок Луцького міськрайонного суду Волинської області грошових коштів у розмірі 100000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством

Суд враховує право кожного на справедливий розгляд його справи судом при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, що передбачено в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст .154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Вирішуючи питання про зустрічне забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторін, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про зустрічне забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про зустрічне забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до зустрічного забезпечення позову. У вирішенні питання про зустрічне забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо зустрічного забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до зустрічного забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із клопотання про зустрічне забезпечення, представник відповідача посилається на те, що накладення арешту на об`єкт спірного нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 може призвести до можливого спричинення збитків останній.

Проте зазначені обставини не підтверджуються належними та допустимими доказами. Зокрема, на підтвердження збитків, які спричинені або можуть бути спричинені їй саме забезпеченням позову суду не представлено. При цьому, накладення арешту на спірне приміщення не позбавляє відповідача права користування ним, майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним до вирішення судом спору.

Крім того, сума можливих збитків є недоведеною та ґрунтується лише на припущеннях відповідача.

При цьому, представником позивача надано докази наявності у останнього іншого майна, що може свідчити про відсутність обов`язкових умов для застосування заходів зустрічного забезпечення позову.

Отже, з урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення у даній цивільній справі, клопотання представника відповідача про зустрічне забезпечення є необґрунтованим, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 9, 19 Конституції України, ст. ст. 149-154, 258, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 15 вересня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк