Ухвала

13 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 478/1302/22

провадження № 61-12760ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2022 року звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК«Альфа-Гарант») про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого у розмірі 216 000 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що 18 червня 2021 року на автодорозі Н-11 сполученням «Дніпро-Миколаїв» в напрямку від с. Михайлівка до смт Казанка відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 здійснив наїзд на дерево. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир цього автомобіля ОСОБА_3 , батько позивачки ОСОБА_1 , а також водій автомобіля ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці пригоди.

Казанківський районний суд Миколаївської області ухвалою від 25 листопада 2021 року закрив кримінальне провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 284 КПК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2021 року за № 0000156 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», поліс № 204373374. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою покійного ОСОБА_3 і на момент дорожньо-транспортної пригоди (18 червня 2021 року) була студентом та навчалась у студії по підготовці акторських кадрів при Національному заслуженому академічному ансамблі танцю України ім. П. Вірського, була на утриманні свого батька, тому має право на страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника. ОСОБА_1 зверталася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, але відповідачем їй було відмовлено у виплаті зазначеного страхового відшкодування та роз`яснено, що оскільки остання на дату настання страхового випадку була повнолітньою працездатною особою, страховій компанії не надано інформації щодо доходів потерпілого за попередній календарний рік, а також документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, у страховика немає правових підстав для сплати страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, вказане рішення ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, суперечить закону, оскільки позивач є єдиною непрацездатною особою, яка підпадає під дію пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статтю 1200 ЦК України.

Казанківський районний суд Миколаївської області рішенням від 25 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задовольнив. Стягнув з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 216 000 грн. Вирішив питання щодо судового збору.

Миколаївський апеляційний суд постановою від 18 липня 2023 року апеляційну скаргу ТДВ СК «Альфа-Гарант» задовольнив частково, змінив рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 квітня 2023 року, позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 72 012,60 грн. Вирішив питання про судовий збір.

У серпні 2023 року адвокат Ієговська А. О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до суду касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 липня 2023 року, в якій просила скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684 грн.

Ціна позову у даній справі становить 216 000 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, тобто наявність таких рішень судів може слугувати незаконній відмові страховим компаніям у виплаті страхового відшкодування тисячам потерпілих, які постраждали у дорожньо-транспортних пригодах.

Також справа має виняткове значення для заявника, оскільки суди попередніх інстанції фактично позбавили позивача права на отримання 143 987,40 грн страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.

З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не навів виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 18 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров