Справа № 211/2443/23
Провадження № 2/211/1614/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 вересня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просить суд визнати за нею право за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 , посилаючись на добросовісне та відкрите володіння майном впродовж більше ніж 10 років. В обґрунтування позову зазначила, що з 2007 року по теперішній час проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок перебуває у приватній спільній частковій власності 1/6 частина належить ОСОБА_2 , 1/6 частина - ОСОБА_5 , 2/3 частина - ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, спадщину прийняла ОСОБА_3 , але свідоцтво про право на спадщину не отримала. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , спадщину прийняла ОСОБА_4 , але свідоцтво про право на спадщину також не отримала. Позивач більше 10 років проживає у спірному будинку, постійно сплачуючи комунальні платежі, та підтримує будинок в належному стані. Тому просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 01 травня 2023 року прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження вказану цивільну справу та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15 червня 2023 року закрито підготовче судове засідання та зобов`язано КП ДОР "КБТІ", Четверту Криворізьку державну нотаріальну контору, Криворізьку філію державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області надати докази у справі.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача адвокат Страх В.О. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені, кожна окремо, своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, не повідомили причини неявки, відзиву не подали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов до такого.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 ЦК України.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Як встановлено судом, згідно архівної справи, станом на 31.12.2012 в КП «Криворізьке БТІ» ДОР» зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я: ОСОБА_5 , 1/6 частка; ОСОБА_6 , 1/6 частка; ОСОБА_2 , 2/3 частки (а.с. 81-84).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер (а.с. 105 об. копія свідоцтва). Після його смерті свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 квітня 1999 р. на 1/6 частину спірного домоволодіння отримали дружина померлого - ОСОБА_7 ; 1/6 частка доньки померлого - ОСОБА_8 , залишалась відкритою (а.с. 103-110 копія спадкової справи).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла. Після її смерті 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 успадкувала ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 серпня 2010 року (а.с. 11, 11 об. копії свідоцтва, витягу).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла (а.с. 97 об. копія свідоцтва про смерть). Після її смерті на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 березня 1999 року, спадщину на інше нерухоме майно у вигляді квартири отримала її донька ОСОБА_3 , свідоцтво про право на спадщину на частку у спірному домоволодіння не отримала (а.с. 96-102 копія спадкової справи).

Згідно довідки №811 від 02.08.2021, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті Ради, за адресою по АДРЕСА_1 станом на 02.08.2021 зареєстровані особи відсутні (а.с. 9 копія довідки).

Позивач згідно копії паспорту громадянина України зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6, 7).

Відповідно до статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Виходячи зі змісту статті 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

За нормами статті 344 ЦК України володіння майном, як підстава для визнання на нього права власності за набувальною давністю, має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України необхідні такі умови: річ, що опинилась у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним набувачем; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно; строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років, рухомим - 5 років.

Також, пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю,суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Право власності належить до числа таких суб`єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного складу.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Отже суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що проживає в будинку з 2007 року, оплачує комунальні послуги, робить ремонти, таким чином доглядаючи за житлом, а отже добросовісно та відкрито заволоділа житлом та вважає, що має право власності на нього.

Однак, враховуючи встановлені вище судом обставини, те, що відповідач ОСОБА_4 заперечує проти задоволення позову, а позивач не вказує з дозволу кого з теперішніх співвласників ( ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ) вона вселилася у спірне домоволодіння, суд ставить під сумнів підстави вселення позивача у спірне домоволодіння, з огляду на дати смерті первісних співвласників домоволодіння, дату її вселення в будинок. Окрім того, суду не надано жодного належного та допустимого доказу проживання позивача у спірному домоволодінні.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

При заволодінні чужим майном ОСОБА_1 знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності, проживала у спірному будинку з 2007 року без якої-небудь правової підстави.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 14.05.2019 по справі №910/17274/17 не стала змінювати умови набуття права власності за набувальною давністю, згідно до статті 344 ЦК. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так. якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

Таким чином, суд вважає, що позивачем не було доведено сукупності вказаних обставин та не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені нею вимоги, тому виходячи із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності підстав, установлених статтею 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю.

Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 89, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 25 вересня 2023 р.

Суддя Д.М. Ніколенко