ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 754/9196/23
провадження № 2-н/753/896/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Якусик О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс Груп» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс Груп» звернулося до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 12196,22 грн, з яких: 9450,51 грн - борг за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, 2005,85 грн - інфляційна складова, 739,86 грн - 3% річних, а також судовий збір.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 липня 2023 року матеріали заяви передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 серпня 2023 року вказану заяву передано для розгляду судді Якусику О.В.

Розглянувши заяву та наявні матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, визначений ст. 161 ЦПК України, п. 3 ч. 1 якої передбачає, зокрема, вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як передбачено п.п. 3, 5, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів заяви, ТОВ «Житло-Сервіс Груп» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надання послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка почала формуватися з березня 2018 року, що підтверджується, зокрема, даними розрахунку заборгованості, яка додана до заяви. Відповідно до вказаної довідки, до суми заборгованості відповідача, щодо якої заявник просить видати судовий наказ, включено і заборгованість відповідача, яка існувала у нього станом на березень 2018 року (графа «сальдо на початок місяця» цього розрахунку).

При цьому, як вбачається з матеріалів заяви, заявник звернувся до суду 07 липня 2023 року, тобто більш ніж через 3 роки з моменту виникнення права вимоги, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

На підставі викладеного у видачі судового наказу ТОВ «Житло-Сервіс Груп» слід відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Керуючись статтями 160, 161, 163-166, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс Груп» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Суддя О.В. Якусик