Дата документу 18.09.2023Справа № 554/3180/23
Провадження № 2/554/5333/2023
У Х В А Л А

18 вересня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

за участю прокурора Цирфи Т.В., представника відповідача Полтавської міської ради Дзюбло О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтава клопотання представника відповідача ОСОБА_1 Буряка Д. про закриття провадження по справі у зв`язку із порушенням правил підсудності у цивільній справі за позовом Заступника керівника Полтавської обласної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтави та в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до Полтавської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, про визнання недійсним договору оренди та повернення земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.

Представник відповідача ОСОБА_1 Буряк Д. надіслав до суду клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку із порушенням правил підсудності та прохав розглядати клопотання без його участі.

В обгрунтування клопотання вказав, що предметом позову є саме перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження дозвільними документами та землею, а також передачі прав щодо неї, з`ясування всіх обставин у справі та обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. Водночас місцевим загальним судам не підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, якщо такі справи підсудні окружним адміністративним судам. Таким чином, якщо сторонами у справі є орган місцевого самоврядування чи його посадова особа з однієї сторони і орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська рада, їх посадова чи службова особа з другої сторони, справа не підсудна місцевим загальним судам. При цьому посилався на норми ст.ст. 115, 116 ЦПК України.

У підготовче засідання з`явилася прокурор Цирфа Т.В., яка проти задоволення клопотання заперечувала.

Представник відповідача Полтавської міської ради Дзюбло О.І. у судовому засіданні вважав, що клопотання підлягає задоволенню.

Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Даниленко Я. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.209).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що прокурор в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтави та в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради, ОСОБА_1 , в якому прохав визнати незаконним та скасування рішення сесії Полтавської міської ради в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі громадянину ОСОБА_1 в оренду строком на п`ять років земельної ділянки та яким визначено право на земельну ділянку відповідно до частки, визначеної проектом розподілу; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки та зобов`язати ОСОБА_1 повернути Полтавській міській раді частину земельної ділянки.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Суд вважає доводи представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо належності даного спору до адміністративної юрисдикції безпідставними, з огляду на таке.

У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права й обов`язки безпосередньо виникають, зокрема, з актів органів місцевого самоврядування (частина четверта статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Отже, рішення цих органів можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування - розглядатися за правилами цивільного судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної особи виникло цивільне право і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У цьому разі вказану вимогу можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являти до суду для розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо фактично метою заявлення зазначеної позовної вимоги є оспорювання речового права (права власності), що виникло внаслідок реалізації відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто якщо у результаті прийняття рішення суб`єктом владних повноважень фізична особа набула речове право на земельну ділянку, то вимога про визнання незаконним такого рішення та про його скасування стосується приватноправових відносин і є цивільно-правовим способом захисту права позивача.

Аналогічний висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 488/402/16-ц.

Крім того, згідно із частиною другою статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття судами оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України(у редакції, чинній на час прийняття судами оскаржуваних рішень) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як установлено матеріалами справи, звернення Прокурора в інтересах держави в особі Територіальної громади міста Полтави та Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до суду загальної юрисдикції з цивільним позовом обумовлено тим, що внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення у ОСОБА_1 виникло право оренди на спірну земельну ділянку, що порушує право позивачів на користування частиною спірної земельної ділянки, що належить на праві власності територіальній громаді.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Між сторонами у справі виник спір про цивільне право і подальше оспорювання права оренди частини спірної земельної ділянки не може вирішуватися за правилами адміністративного судочинства. У відносинах, які склалися між сторонами, відповідач ОСОБА_1 вільний у виборі суб`єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Таким чином, заявлені вимоги прокурора підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись ст. 197, 198, 255 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 Буряка Д. про закриття провадження по справі у зв`язку із порушенням правил підсудності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22 вересня 2023 року.

Суддя Л.І.Савченко