Справа №490/1756/16-ц
Провадження №2/487/241/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2023 Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання - Ященко В.В., Бахмуцької А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

за участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

29.02.2016 ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №640/828-К828 від 28.12.2007 станом на 20.04.2015 у розмірі 48981,98 доларів США, що еквівалентно 1031445,65 грн., з яких: сума заборгованості по кредиту 584758,21 грн., сума заборгованості за відсотками 207307,57 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 176726,92 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 62652,95 грн. Посилаючись на вимоги ст.. 526, 625 ч.1, 1054, 1050 ч.2 ЦК України, просили стягнути з відповідача заборгованість у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, що надає право позивачу вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.04.2016 позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволені в повному обсязі.

Ухвалою від 24.03.2021 заочне рішення від 21.04.2016 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.04.2021 справу направлено за підсудність до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою від 22.06.2021 справу прийнято до провадження та відкрите провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 14.07.2021, за заявою представника відповідача, здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

14.07.2021 представника відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив закрити провадження в частині стягнення тіла кредиту в сумі 27769,39 доларів США (584758,21 грн.), процентів в сумі 7267,60 доларів США (153038,94 грн.) та пені в сумі 5241,53 доларів США (110374,57), а в решті позовних вимог відмовити. Зазначивши, що позивач не повідомив суд, що рішеннями Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.11.2011 у справі №2-3870/2011, частково задоволені позові вимоги позивача ПАТ «Укрсоцбанк» та достроково стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №640/828-К828 від 28.12.2007 станом на 19.07.2011. Судом розглядались позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка складалась з по тілу кредиту 27769,39 доларів США (221352,58 грн.), процентів 7267,60 доларів США (57930,76 грн.), пені 5241,53 доларів США (41780,74 грн. та штрафів 10511 доларів США (83785,02 грн.). Тому відповідно до п. 2 ч.1 ст. 205 і п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі в цей частині підлягає закриттю. Крім того, у рішенні суду від 07.11.2011 у справі №2-3870/2011 зазначені правові підстави для дострокового стягнення заборгованості і застосовані вимоги ст.. 1050 ЦК України, тому кредитний договір припинив свою чинність, а нарахування пені та процентів за вказаний період є неправомірним. Крім того, рішення суду ухвалено 07.11.2011, а позивач звернувся до суду лише 29.02.2016, тому просив про застосування строків позовної давності.

Ухвалою від 07.02.2022 задоволено заяву представника АТ «Альфа-Банк» та змінено позивача у справі ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою від 30.03.2023 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

01.06.2023 представник позивача надав до суду додаткові пояснення на відзив, зазначивши, що ПАТ «Укрсоцбанк» намагався скористуватися своїм правом та спонукав відповідача до виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, звернувшись до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків та отримавши рішення від 10.07.2015 про стягнення з ОСОБА_1 1031445,65 грн. заборгованості за кредитним договором, проте було відмовлено банку у виконанні даного рішення. У матеріалах справі відсутня копія рішення, де ОСОБА_1 виступає відповідачем та такі відомості відсутні у ЄДРСР. Крім того, на теперішній час відсутнє рішення суду щодо припинення, розірвання, зміни або визнання недійсним договору кредиту №640/828-К828 від 28.12.2007. Відповідно до п. 1.1.1 кредитного договору сторони визначили кінцевим терміном повернення заборгованості 27.12.2014, а відповідачкою останній платіж було здійснено 04.02.2013. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником вчасно, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки зобов`язання залишається невиконаним. Неналежне виконання договору не призводить до припинення зобов`язання. Тому відсутні підстави для застосування наслідків ст. 1050 ЦК України, оскільки заборгованість за даним кредитним договором лишається непогашеною, а зобов`язання не виконаними.

Щодо застосування строку позовної давності вказує, що відповідно до п. 1.1.1 кредитного договору сторони визначили кінцевим терміном повернення заборгованості 27.12.2014, а відповідачкою останній платіж було здійснено 04.02.2013. ПАТ «Укрсоцбанк» звертався до Дніпровського районного суду м. Києва з метою отримання виконавчих документів згідно рішення від 04.11.2015 Третейського суду, але в цьому було відмовлено. Після чого 18.02.2016 звернувся до суду з даним позовом. Крім того, посилались на вимоги ст.. 264 ЦК України про перебіг позовної давності.

01.06.2023 до суду надійшла заява АТ «Сенс Банк» з посиланням на те, що 12.08.2022 на позачергових загальних зборах акціонерів АТ «Альфа-Банк» прийнято рішення про зміну назви банку на АТ «Сенс Банк», яке є повним правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк», відповідно до витягу зі Статуту АТ «Сенс Банк», затвердженого НБУ 12.09.2022.

07.08.2023 представник позивача надав до суду заяву про зменшення позовних вимог .

Ухвалою від 14.08.2023 в прийнятті заяви представника позивача АТ «Сенс Банк» - адвоката Стеценко М. про зменшення позовних вимог у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено та заяву повернуто.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимог підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених у додаткових поясненнях на відзив. Посилалась на вимоги ст.. 264 ЦК України про перебіг позовної давності, зазначивши, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки відповідачем останній платіж у розмірі 3098,60 доларів США було здійснено 04.02.2013, до теперішнього часу зобов`язання не виконано, у банка відсутні відомості щодо знаходження в ДВС на примусовому виконанню рішення суду від 2011 року.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві, зазначивши, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що платіж 04.02.2013 здійснено саме відповідачем, але навіть якщо цей платіж здійснено саме відповідачем, позивач лише 29.02.2016 звернувся з даним позвам до суду, тому позивачем пропущено строк позовної давності та просив застосувати строк позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, матеріали справи №2-3870/2011, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що 28.12.2007 між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №640/828-К828, за умовами п. 1.1. договору АКБСР «Укрсоцбанк» надав Позичальнику кредит в іноземній валюті у сумі 28138 доларів США, зі сплатою 13% річних, з визначеним порядком погашення суми основної заборгованості, з кінцевим терміном повернення 27.12.2014.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором з ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу автомобіля Skoda Oktavia Tour, 2007 року випуску, заставною вартістю 165286 грн. та в день укладення цього Договору з ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до якого останній узяв на себе солідарну відповідальність із позичальником за виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором ( п. 1.3, 1.3.1, 1.3.2)

14.09.2011 ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 ,посилаючись на вимоги ч.2 ст. 1050 ЦК України, про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №640/828-К828 від 28.12.2007 у розмірі 404849,10 грн.(50789,62 доларів США), з яких: сума заборгованості за простроченим кредитом - 27769,39 доларів США (221352,58 грн.), заборгованість за строковими відсотками 210,58 доларів США (1678,55 грн.), сума заборгованість за простроченими відсотками 7057,02 доларів США (56252,21 грн.), пеня за прострочення платежів 5241,53 доларів США (41780,74 грн.), штрафи, передбачені кредитним договором - 10511,10 доларів США (83785,02 грн.)

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.11.2011, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №640/828-К828 від 28.12.2007 станом на 19.07.2011 у розмірі 363068,36 грн.

Правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» стало АТ «Альфа-Банк», яке 12.08.2022 на позачергових загальних зборах акціонерів АТ «Альфа-Банк» змінило назви банку на АТ «Сенс Банк», яке є повним правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк», відповідно до витягу зі Статуту АТ «Сенс Банк», затвердженого НБУ 12.09.2022.

Будь-яких належних та допустимих доказів, що вказане рішення суду не виконане та заборгованість за спірним кредитним договором відповідачем не сплачена, позивачем суду не надано.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «Альфа-Банк», звернувшись 14.09.2011 до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 ,про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №640/828-К828 від 28.12.2007, використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив частково позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк».

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору, а право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

На підставі вище викладеного, суд відноситься критично до посилання представника позивача щодо відсутності рішення суду щодо припинення, розірвання, зміни або визнання недійсним договору кредиту №640/828-К828 від 28.12.2007, тому у позивача наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки зобов`язання залишаються невиконаним.

Крім того, слід зауважити, що кредитні зобов`язання ОСОБА_1 забезпечені договором поруки з ОСОБА_4 , який є солідарним боржником до вказаних кредитних зобов`язань, але будь-яких вимог позивачем до останнього не пред`явлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають, оскільки сума заборгованості за тілом кредиту була стягнута з відповідача рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.11.2011, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, після звернення з позовом до суду припинилося.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено по суті, відсутні підстави для застосування у даних правовідносинах наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя С.М. Афоніна