справа № 566/877/23
провадження 2/566/276/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2023 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.,
при секретарі судового засідання Драган Л.М.,
розглянувши у заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
- 6824,18 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути з неї борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 17.07.2023 року; витяг з "Умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою"; копію заяви позичальника та довідку про умови кредитування та обслуговування кредитної карти.
У судове засідання представник позивача не з`явився. Натомість, разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, в якій вказав, що банк не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у випадку неявки відповідача. ( а.с. 7)
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач не з`явилася на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про час, місце і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики.
Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору №б/н, 07.12.2012, за яким банк взяв на себе зобов`язання видати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, ОСОБА_1 впродовж строку кредитування, отримала кредитні кошти в розмірі встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за його користування.
В подальшому ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, що підтверджується документально (а.с. 60-67).
- 6824,18 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком (а.с. 9-15).
Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Як видно з матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 не виконала зобов`язання з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим, їй нарахована заборгованість, яка складається, крім тіла кредиту, з відсотків за його користування.
Зазначена у розрахунку сума заборгованості за нарахованими відсотками узгоджується з розміром відсоткової ставки, зазначеної в Тарифах. Таким чином, нарахована заборгованість зі сплати суми тіла кредиту та відсотків, є обгрунтованою, оскільки передбачена умовами Договору.
Тому, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок ОСОБА_1 по поверненню кредиту, а також нарахованих відсотків за його користування, знайшов своє підтвердження в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
Враховуючи,вищевикладене, на підставі 526, 536, 1046, 1054 ЦК України, керуючись статтями 12, 13, 19, 89, 141, 209 - 210, 258 - 259, 265 ЦПК України, -
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення також може бути оскарженно до судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Суддя