Дата документу 19.09.2023 Справа № 317/4035/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/4035/17
Провадження №22-ц/807/1535/23
Головуючий в 1-й інстанції Ачкасов О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарСмокотіна В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14 вересня 2022 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 14 вересня 2022 року) по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 01 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк»), правонаступником якого є АТ КБ «Приват Банк» (далі АТ КБ «Приват Банк») та ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит №ZPONGI, згідно якого були надані кредитні кошти в розмірі 227250,00 грн зі сплатою 15 % (Далі за текстом - Кредит) річних та кінцевим терміном погашення до 01 квітня 2018 року на поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно заяви відповідача ОСОБА_1 від 16 липня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду від 28 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, відповідно до якої вказаний договір переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 49350,72 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 27 серпня 2008 року по 01 квітня 2018 року. У забезпечення виконання зобов`язання за договором про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 рок між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 (надалі Поручитель), ОСОБА_1 (далі Боржником) було укладено Договір поруки № ZPONGI від 01 квітня 2008 року, за умовами якого поручитель зобов`язалася відповідати перед Кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання Боржником усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. В порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 станом на 01 листопада 2017 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 144139,48 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 32600,37 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 31461,23 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5565,26 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 74512,62 доларів США. Банк вказував, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише певної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 32600,37 доларів США, яка є заборгованістю за кредитом (тілом кредиту), що за курсом 26,86 доларів США відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 листопада 2017 року складає 875645, 94 грн та судові витрати. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п. 5 ПАТ КБ «Приват Банк» 10 квітня 2017 року (вих. № 30.1.0./2-878DNLFZ0X4E9) було направлено на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Договором № ZPONGI, яка залишилась останніми без виконання. На підставі вищевикладеного, ПАТ КБ «Приват Банк» просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитом у розмірі 32600,37 доларів США (тіло кредиту), що за курсом 26,86 доларів США відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 листопада 2017 року складає 875645, 94 грн. та судові витрати.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 14 вересня 2022 року, в задоволені позову АТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачів судові витрати.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що банк зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте в порушення умов договору боржник свої зобов`язання не виконав. Банк надав розрахунок суми заборгованості, меморіальні ордери про видачу кредиту, виписки по рахунку, копії кредитного договору з додаткової угодою, розрахунок заборгованості, договір поруки, виписки та інші документи. Проте суд не надав належної оцінки цим доказам. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами. Належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду, чого судом зроблено не було.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначають, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк», правонаступником якого є АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №ZPONGI, згідно якого були надані кредитні кошти в розмірі 227 250,00 грн зі сплатою 15 % (далі за текстом - Кредит) річних та кінцевим терміном погашення до 01 квітня 2018 року (т.1 а.с.13-16).

Відповідно до ч.1 п.п. 1.3 договору, кредит надається строком погашення не пізніше 01 квітня 2018 року на поліпшення якості квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно ч.1 п.п.1.4 договору про іпотечний кредит, кредит надавався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

У пункті 2.4 вказаного договору сторонами обумовлено, що позичальник зобов`язується щомісячно до 1 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 3695,38 грн шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у кредитора. Останню сплату ануїтетного платежу здійснювати не пізніше 01 квітня 2018 року.

Відповідно до ч.2 п.п. 2.1.1 договору, в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором укладення відповідно Іпотечного договору та Договору поруки з урахуванням положень пункту 3 цього Договору.

Згідно ч.3 п.п.3.1 договору, виконання Позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується: іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначеного в Іпотечному договорі; договором поруки №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, укладеного з ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 6 п.п. 6.1 договору, за невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим Договором.

Відповідно до ч.10 п.п. 10.2 договору, Договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін.

Згідно з ч.10 п.п. 10.3 договору, всі зміни та доповнення до цього Договору викладаються в письмовій формі та набувають чинності з моменту їх підписання уповноваженими на те представниками сторін.

Відповідно до ч. 10 п.п. 10.4 договору, Додаткові угоди до цього Договору, які можуть бути укладені в майбутньому, є його невід`ємною частиною.

У заяві від 16 липня 2008 року ОСОБА_1 повідомив банк про прийняття рішення змінити валюту кредиту по договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, просив заборгованість за договором конвертувати у валюту долар США по курсу процесингу на дату укладення додаткової угоди до договору ( т. 1 а.с. 17).

27 серпня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк», правонаступником якого є АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року відповідно до умов якої вирішили викласти договір про іпотечний кредит №№ZPONGI від 01 квітня 2008 року в іншій редакції, договір про іпотечний кредит переведено з валюти гривня у валюту долар США. У пункті 8.1 додаткової угоди сторонами обумовлено, що банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок № НОМЕР_2 на строк з 27 серпня 2008 року по 01 квітня 2018 року, включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 49 350,72 доларів США на наступні цілі: на придбання нерухомості, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми нуль %, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 7.2 даного Договору. Станом на 27 серпня 2008 року залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року складає 228 000,32 грн, що еквівалентно 49 350,72 доларів США. Періодом сплати вважати по 1 число кожного місяця. Погашення кредиту проводиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту, який розраховується згідно залишку заборгованості за кредитним договором станом на 27 серпня 2008 року(т.1 а.с.19-22, а.с. 23).

У пункті 5.5 додаткової угоди від 27 серпня 2008 року сторони домовились, що термін позовної давності по вимога про стягнення кредиту становить 5 років.

Для забезпечення належного виконання зобов`язання, що виникає з договору про іпотечний кредит, між банком та ОСОБА_3 (надалі Поручитель) було укладено Договір поруки № ZPONGI від 01 квітня 2008 року (т.1 а.с.24-25).

Відповідно до ч.1 п.п. 1 договору, Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконаня Боржником усіх його зобов`язань за Договором про іпотечний кредит ZPONGI від 01 квітня 2008 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Відповідно до ч.1 п.п. 1.5 договору, цим договором Поручитель дає згоду на зміну умов Договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем.

Відповідно до ч.2 п.п. 2.1.1 договору, у разі невиконання Боржником своїх зобов`язань за Договором про іпотечний кредит, протягом 5 робочих днів з дня невиконання пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя. Ці вимоги є обов`язковими для виконання протягом 5 робочих днів з моменту отримання Поручителем від Кредитора письмового повідомлення про виконання Боржником зобов`язань за договором про іпотечний кредит.

Банк свої зобов`язання виконав повністю та надав ОСОБА_1 обумовлену договором суму грошових коштів, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором ZPONGI від 01 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 , станом на 01 листопада 2017 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість у сумі 144139,48 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 32600,37 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 31461,23 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5565,26 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 74512,62 доларів США, однак Банк на свій розсуд просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно лише суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 32600,37 доларів США що за курсом 26,86 грн станом на 01 листопада 2008 року становить 875645,94 грн (т.1 а.с.5-9).

Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5 ПАТ КБ «Приват Банк» 10 квітня 2017 року (вих. № 30.1.0./2-878DNLFZ0X4E9) було направлено на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повідомлення про прострочену заборгованість із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № ZPONGI (т.1 а.с.11), що підтверджується відповідним реєстром групованих поштових відправлень рекомендованих листів від 30 квітня 2017 року (т.1 а.с.12), яка залишилась ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без виконання.

Відповідачами до позову був долучений договір купівлі-продажу квартири від 05 липня 2013 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та яка була іпотечним майном. Купівля-Продаж зазначеної квартири сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 була здійснена за 212000,00 грн (т.1 а.с.73-74).

Згідно рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2019 року, ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» про визнання поруки припиненою. Судове рішення набрало законної сили 23 квітня 2019 року (т.1 а.с.172-173).

Судом 01 жовтня 2020 року, згідно ухвали суду була призначена судово-економічна експертиза (т.2 а.с.229).

Експертом був зроблений висновок №20-148 від 30 грудня 2020 року, з якого вбачається, що заборгованість по договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, в сумі 228000,32 грн, без урахування умов додаткової угоди від 27 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, що була наявна на 27 серпня 2008 року, відповідно наданих банківських виписок по рахункам № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 станом на кінець дня 29 серпня 2008 та станом на 14 грудня 2017 року, відсутня (т.3 а.с.13-19).

Крім того, судом 09 листопада 2021 року було задоволено частково клопотання представника відповідачів про призначення у справі додаткової судово-економічної експертизи та задоволено клопотання представника позивача про призначення у справі судово-економічної експертизи (т.6 а.с.40-42).

29 квітня 2022 року судом було отримано повідомлення експерта №СЕ-19/108-21/15015-ЕК від 22 квітня 2022 року про неможливість проведення судової експертизи, оскільки станом на 22 квітня 2022 року оплату за проведення судової економічної експертизи та необхідних документів для її проведення сторонами надано не було, що унеможливило вирішити зазначені у ухвалі суду запитання (т.6 а.с.207-213).

Як вбачається з наданих суду заяв представника позивача, представника відповідачів та ОСОБА_1 , вони не наполягали на проведенні судових експертиз, оскільки у сторін відсутні кошти на її оплату, просили суд розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано належних та допустимими доказів на підтвердження того, що позичальник отримав кредит в доларах США, як про це зазначено в розрахунку заборгованості. Навпаки, за встановленими в цій справі обставинами ОСОБА_1 отримав кредит в національній валюті України гривні, а на підставі додаткової угоди від 27 серпня 2008 року відбулася лише конвертація кредитної заборгованості з гривні в долари США. За наданим банком розрахунком тіло кредиту було збільшено до 49 350,72 доларів США, тоді як позичальнику не видавався кредит в такому розмірі. Отже, заявлений ПАТ КБ «ПриватБанк» позов є недоведеним, у зв`язку з чим відсутні підстави для солідарного стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за Кредитним договором.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 227 250,00 грн зі сплатою 15 % (Далі за текстом - Кредит) річних та кінцевим терміном погашення до 01 квітня 2018 року.

Згідно заяви відповідача ОСОБА_1 від 16 липня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду від 28 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, відповідно до якої вказаний договір переведено з валюти гривня в валюту долар США. Для здійснення конвертації ОСОБА_5 надав заяву б/н від 27 серпня 2008 року про продаж іноземної валюти, сума продаж в доларах США 49350,72 доларів США.

Розмір кредиту після проведення конвертації складав 49350,72 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що було укладено додаткову угоду від 27 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року.

Згідно наданих до суду банківських виписок банк здійснив виправну проводку, яка має назву у банківських виписках «исправительная проводка по с/з 93060854», тобто погашення кредиту ОСОБА_1 , який був виданий в гривнях з наступною його зміною в долари США, що підтверджується заявою ОСОБА_1 про продаж іноземної валюти від 27 серпня 2008 року 49350, 72 доларів США на суму 228000, 32 грн.

Таким чином, суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати укладення банком додаткової угоди конвертовано з валюти гривня у валюту долар США та за погодженням з позичальником через підписання додаткової угоди й графіку платежів, було здійснено погашення прострочених зобов`язань шляхом оплати їх за рахунок використання обумовленої сторонами кредитної лінії (визначена у розділі страхових платежів). Це має відображення у графіку платежів, що був підписаний сторонами під час укладення додаткової угоди до кредитного договору.

Отже, згідно кредитного договору ОСОБА_1 були видані грошові кошти зазначені у п. 1.1 договору. Відповідно до додаткової угоди грошові кошти повторно не видавались, було змінено валюту кредиту на долар США, зазначено заборгованість на дату конвертації, викладені умови договору у новій редакції.

Підписання і подальше виконання умов договору тривалий час свідчить про волевиявлення ОСОБА_1 та є підтвердженням його повного усвідомлення наслідків укладення додаткової угоди від 27 серпня 2008 року до іпотечного кредитного договору №ZPONGI від 01 квітня 2008 року. Доказів, які б вказували на недійсність вказаного договору матеріали справи не містять.

Що стосується висновків експерта, які наявні в матеріалах справи, то слід зазначити, що судовому експерту було поставлено судом запитання: чи погашена наявна станом на 27 серпня 2008 року заборгованість за договором про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року в сумі 228000,32 грн ( з яких 223943, 95 грн заборгованість за тілом кредиту та 4056,37 грн заборгованість за процентами) без урахування умов додаткової угоди від 27 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, з урахуванням платежів, здійснених відповідачем, а також коштів, що надійшли від продажу предмета іпотеки за договором купівлі-продажу іпотечної квартири від 05 липня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка була здійснена за ціною 212000, 00 грн. 17 липня 2013 року від продажу предмету іпотеки надійшло до банку 26147, 88 доларів США, що еквівалентно було на той час 209000, 00 гривень ( 1 долар США= 7,993 грн). Розподіл цих отриманих коштів відбувся в цей самий день наступним чином: 9053, 27 доларів США на погашення заборгованості за тілом кредиту, 16811, 62 доларів США на погашення пені та 282, 99 доларів США на погашення пені, що підтверджується копіями платіжних доручень та відображено у розрахунку заборгованості. Отже, отриманих коштів від продажу предмета іпотеки було недостатньо для погашення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, висновок експерта не відповідає обставинам справи та наданим доказам.

При зверненні із позовом АТ КБ «Приват Банк» послався на те, що у зв`язку із зазначенням порушеннями зобов`язань ОСОБА_1 станом на 01 листопада 2017 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 144139, 48 доларів США. З огляду на принцип диспозитивності банк просив стягнути 32600,37 доларів США, що за курсом 26,86 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 листопада 2017 року складає 875645,94 грн.

Належних, допустимих та беззаперечних доказів про відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, ОСОБА_1 суду не надав.

Відповідно до вимог статей 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель відповідають як солідарні боржники. Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5 банком було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року.

Згідно з п. 6 договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред`явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення.

Отже заборгованість за договором про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. При цьому колегія суддів зауважує, що АТ КБ «Приват Банк» в позовній заяві фактично просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за тілом кредиту, що становить 32600,37 доларів США.

Щодо валюти у якій підлягає стягнення заборгованості за укладеним договором, то слід зазначити наступне. У разі отримання кредитних коштів в іноземній валюті, а в нашому випадку зміна валюти кредитування, позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів (кредиту), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана за договором.

Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (стаття 266 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (стаття 264 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

31.08.2020 року відповідачами у справі заявлено про застосування строків позовної давності(т.2 а.с.202).

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України).

У пункті 5.5 додаткової угоди від 27 серпня 2008 року сторони домовились, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту становить 5 років.

Згідно умов договору строк виконання зобов`язання по ньому спливає 01.04.2018 року, вимога, щодо дострокового повернення заборгованості направлено відповідачам 10.04.2017, при цьому позов про стягнення заборгованості у цій справі подано 14.12.2017 року.

Станом на грудень 2015 року залишок заборгованості за тілом кредиту (інших вимог банк не заявляє) склав 41814,89 доларів США. Через продаж предмету іпотеки 17.07.2013 року відбулось погашення заборгованості за тілом кредиту на 9053,27 доларів США. Залишилось тіло кредиту 32761,62 долари США. При цьому банк просить стягнути 32600,37 доларів США які і підлягають стягненню в межах строку позовної давності.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення не відповідає дійсним обставинам справи та наданим доказам, ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14 вересня 2022 року у цій справі скасувати, прийняти нове судове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZPONGI від 01 квітня 2008 року у сумі 32600,37 доларів США.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 21 вересня 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О. З. Поляков