Справа № 357/7457/23
Провадження № 2/357/2240/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Бондаренко О.В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

21.06.2023 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з даною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, мотивуючи тим, що 22.04.2019 між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізинг», було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3001/394/000001, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 .У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.05.06.2021 о 02:30 год. на А/Д М-05 Київ-Одеса, 91 км., відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 25.06.2021 по справі №357/6504/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 було застраховано за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/7976466. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі наданої заяви та документів було складено страховий акт та розрахований розмір страхового відшкодування, який складає 331 969,99 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, то керуючись ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «Універсальна» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 201 969,99 грн. Таким чином, в розумінні ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. У зв`язку з цим, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь «Страхова компанія «Універсальна» матеріальну шкоду у розмірі 201969,99 грн та судові витрати у справі в розмірі 3029,55 грн.

19.07.2023 судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками до неї 08.08.2023 (а.с. 47), однак, у встановлений строк відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав.

Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що 05.06.2021 о 02 год. 30 хв. в м. Біла Церква на а/д М-05 Київ-Одеса 91 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_3 , при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, а саме дорожніх знаків 3.21 «В`їзд заборонено», 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку», не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Scania R 440 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався назустріч. В результаті ДТП обидва т/з отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3 б, 13.3 Правил дорожнього руху, чим вчинено правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю автомобіля марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Scania R 440, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що також підтверджується довідкою НПУ (а.с. 8-10).

25.06.2021 постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме в розмірі 850 грн., що підтверджується постановою від 25.06.2021 справа №357/6504/21, 3/357/3418/21, яка набрала законної сили 05.07.2022 (а.с. 6-7).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася з вини відповідача, постанова про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст124 КУпАП, набрала законної сили, а отже, ОСОБА_1 , відповідно до положень ст. 1188 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки спричинені внаслідок пошкодження автомобіля Scania R 440 д.н.з. НОМЕР_1 .

22.04.2019 між ПрАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків №3001/394/000001 (а.с. 14-20), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного Договору страхування ПрАТ «СК «Універсальна» взяла на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Страхова сума визначена у розмірі 1000000,00 грн.

Судом встановлено, що автомобіль Scania R 440, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ТОВ «ОТП Лізинг», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12) та даним автомобілем керував ОСОБА_3 (а.с. 13).

05.06.2021водій ТЗ Scania R 440 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повідомив страхову компанію ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 05.06.2021в м. Біла Церква на а/д М-05 Київ-Одеса 91 км, під час якої автомобіль Scania R 440 д.н.з. НОМЕР_1 , під його керуванням отримав механічні пошкодження (а.с. 11).

Згідно умов договору страхування, матеріальний збиток, визначений на підставі акту огляду транспортного засобу, акту виконаний робіт по ремонту автомобіля Scania R 440, д.н.з. НОМЕР_1 , аварійного сертифікату (а.с. 21, 22-29, 30), та завданий власнику транспортного засобу, Scania R 440 д.н.з. НОМЕР_1 , матеріальний збиток, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 331969,99 грн.

Згідно страхового акту № 105867/1 від 24.11.2021, враховуючи аварійний сертифікат, розмір франшизи (14426,92 грн.) (а.с. 31) та умов генерального договору добровільного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності водія№3001/394/000001 від 22.04.2019, розмір страхового відшкодування склав 331969,99 грн., який ПрАТ «СК «Універсальна» було сплачено ТОВ «ОТП Лізинг» за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу Scania R 440 д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується платіжною інструкцією №21108 від 25.11.2021 (а.с. 8).

Також, встановлено, що на момент скоєння ДТП 05.06.2021 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_3 , було застраховано в АТ «СГ «ТАС» згідно полісу №АР/7976466, яким встановлений ліміт відповідальності за шкоду майну в розмірі 130 000,00 грн. та АТ «СГ «ТАС» було здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності 130000,00 грн., що підтверджується роздруківкою з бази МТСБУ та матеріалами справи (а.с. 33, 48).

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Тобто, ПрАТ «СК «Універсальна» визнало зазначене ДТП страховим випадком, виплатило кошти власнику пошкодженого автомобіля та звернулось до суду з вказаним позовом з вимогами щодо відшкодування за рахунок відповідача в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування (суми збитків, яка не відшкодована) в розмірі 201969,99грн, що підтверджено відповідним платіжним документом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо).

Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Ст.1191 ч.1 ЦК України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Також, згідно ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 201969,99 грн з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків власнику транспортного засобу Scania R 440, д.н.з. НОМЕР_1 .

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню на користь позивача, понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 3029,55 грн. згідно платіжної інструкції №44583 від 12.05.2023 (а.с. 1).

Керуючись ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст. 4, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 265, 268, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (, місцезнаходження: б-р Лесі Українки, 9, м. Київ, 01133) до ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), про відшкодування шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу у розмірі 201969,99 грн. та судові витрати у справі у розмірі 3029,55 грн., всього 204999,54 грн. (двісті чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 54 копійки).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 21.09.2023.

Суддя О. В. Бондаренко