Справа № 496/6495/23
Провадження № 2/496/2149/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.,

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши в залі суду м. Біляївка заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати спільною сумісною власністю подружжя Жуковських квартиру, загальною площею 48,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за нею право власності на 7/10 (70%) частин вказаної квартири.

Разом з позовною заявою заявниця подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить відповідачу, а саме квартиру, загальною площею 48,4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що станом на сьогоднішній день існують ризики продажу квартири, що є спільною сумісною власністю подружжя, що у подальшому унеможливить виконання рішення суду. Зважаючи на те, що відповідач уникає зустрічей з нею та дітьми, участі в їх вихованні та утриманні не приймає, на спілкування не йде, а тому, на думку заявниці, накладення арешту на майно відповідача може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі, а також попередити ризики продажу майна. Заявниця також вважає, що накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу, не порушує права інших осіб, оскільки відповідач володіє даним майно одноособово, однак дозволить їй задовольнити свої вимоги за рахунок цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно положень чч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а ч. 3 вказаної статті встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На підтвердження обставин, викладених в заяві про забезпечення позову, заявницею надано витяг із реєстру нерухомості №821 від 07.09.2023 року, згідно з яким ОСОБА_2 є власником квартири, загальною площею 48,4 кв.м, житловою площею 22,7 кв.м, яка знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 4872, виданий: 26.11.2003, видавник: Приватний нотаріус Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Галайко О.Д.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, будь-яких доказів про наміри чи спроби відповідача відчужити спірне нерухоме майно матеріали заяви не містять, тобто заява ОСОБА_1 про забезпечення позову містить лише формальні припущення можливості відчуження відповідачем квартири, а відтак судом до уваги не приймаються.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй постанові 17.10.2018 року, справа №183/5864/17-ц (провадження №61-38692св18).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявниця належним чином не обґрунтувала необхідність застосування судом заявленого нею виду забезпечення позову. Той факт, що відповідач не спілкується з нею та дітьми не свідчить про те, що останній має намір ухилятися від виконання можливого судового рішення про задоволення позову, в тому числі шляхом відчуження належного йому нерухомого майна на користь третіх осіб.

Крім того, в порушення п. 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заявниця не вказала ціну позову, про забезпечення якого вона просить, що позбавляє суд можливості перевірити співмірність такого виду забезпечення позову відносно розміру позовних вимог.

Також з приводу зустрічного забезпечення суд, зазначає, що заявниця не виконала вимоги цивільно-процесуального законодавства, зокрема, не внесла пропозицій щодо зустрічного забезпечення, відповідно до вимог статті 154 ЦПК України.

Частинам 1 та 2 ст. 154 ЦПК України визначено випадки обов`язкового та можливого застосування зустрічного забезпечення.

Право суду вимагати від особи зустрічного забезпечення гарантоване ст. 151 ЦПК України, де визначено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Суд роз`яснює заявниці, що питання про застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, на заявника покладається обов`язок запропонувати зустрічне забезпечення.

З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відсутні, а тому у забезпеченні позову має бути відмовлено.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявницю на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України, з урахуванням доводів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 81, 149, 150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 20.09.2023 року.

Суддя Л.О. Пендюра