Справа № 456/3472/23
Провадження № 2/456/927/2023
РІШЕННЯ

іменем України

14 вересня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 12.05.2021 року звернулася до суду з позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який був зареєстрований 27 квітня 1990 року у Дніпровському відділі ЗАГС м. Київ, актовий запис №367. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що не зважаючи на тривалий строк шлюбу, останнім часом погляди сторін на сімейне життя та обов`язки подружжя істотно різняться. Спільне життя з відповідачем припинилося, сторони стали одне одному чужими людьми, можливості зберегти сім`ю не вбачає. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися на початку 2021 року, примирення між сторонами неможливе. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Позивач не згідна на примирення і вважає, що шлюб між нею та відповідачем має бути розірваним. Від вказаного шлюбу сторони мають чотирьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми. З питанням щодо виховання неповнолітніх дітей спору немає, після розірвання шлюбу вони будуть проживати з позивачем, як це було і раніше. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просив надати сторонам термін для примирення.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав та просив суд шлюб розірвати, оскільки сторони з початку 2021 року спільно не проживають, відповідач має намір створити нову сім`ю, а тому примиритися не бажає.

Суд проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов задоволити.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Із статті 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З цієї норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Беручи до уваги наведене, обґрунтування вимог сторін, фактичні взаємини сторін у даній конкретній справі, як подружжя, а також категоричне небажання відповідача зберегти шлюб та те, що сторони після подання саме позивачем позову про розірвання шлюбу 12.05.2021 до цього часу не примирилися, натомість відповідач не має наміру примирятися із позивачем, відповідач позов визнає та просить шлюб розірвати, оскільки має намір створити нову сім`ю, а також враховуючи те, що позивач в позовній заяві зазначила, що примирення між сторонами неможливе та вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, на примирення не згодна, а тому суд вважає, що надання подружжю строку для примирення є недоцільним та суперечитиме інтересам сторін.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 13.03.1991 року Дніпровським відділом ЗАГС м.Київ, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 27.04.1990 року в Дніпровському відділі ЗАГС м.Київ, актовий запис №367.

Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 06.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого 06.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві.

Спору щодо виховання неповнолітніх дітей між сторонами не має.

Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що сторони спільно не проживають з початку 2021 року, не ведуть спільно господарство, шлюбні відносини не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, відповідач визнав позов та просить шлюб розірвати, оскільки має намір створити нову сім`ю, а тому суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Керуючись ст. ст. 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 27 квітня 1990 року у Дніпровському відділі ЗАГС м.Київ, актовий запис №367.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_7 змінити на дошлюбне прізвище ОСОБА_8 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18.09.2023 року.

Головуючий суддя С. С. Сас