П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року

м. Рівне

Справа № 564/503/23

Провадження № 22-ц/4815/995/23

Головуючий у Костопільському районному суді

Рівненської області: суддя Олійник П.В.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

(повним текстом) поза межами судового

засідання 29 червня 2023 року

в м. Костопіль Рівненського району Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 29 червня 2023 року в цивільній справі за позовом керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Костопільської міської ради Рівненської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року керівник Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області пред`явив в інтересах держави в особі Костопільської міської ради Рівненської області позов до ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі 53 124,05 гривень. Крім того, за наслідками вирішення справи просив покласти на відповідача обов`язок з відшкодування Рівненській обласній прокуратурі 2 684 гривень судового збору.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 19 червня 2023 року провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд виходив із заявленого прокурором в судовому засіданні відповідного клопотання у зв`язку із відсутністю предмета спору. При цьому суд встановив, що ОСОБА_1 добровільно сплатив на користь органу міського самоврядування безпідставно збережені кошти, тобто між сторонами у позасудовому порядку врегульовано питання щодо стягнення грошових коштів, а тому відсутній предмет спору.

На ухвалу ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де він покликався на її незаконність та необґрунтованість, що полягалов порушенні норм процесуального права. Заявник звертав увагу, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору не є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат. Ця думка узгоджується з викладеною в постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц правовою позицією.

З наведених підстав просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову постанову - про відмову в стягненні з ОСОБА_1 на користь Рівненської обласної прокуратури 1 342 гривень судового збору.

У поданому відзиві керівник Здолбунівської окружної прокуратури, вважаючи оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тому судом апеляційної інстанції ухвала суду першої інстанції в частині, що не стосується обов`язку відповідача відшкодувати позивачу судовий збір і яка не оскаржується, не переглядається.

Як з`ясовано, ухвалою Костопільського районного суду від 19 червня 2023 року провадження у справі закрито. Ухвала суду про закриття провадження в справі в апеляційному порядку не оскаржувалася і набрала законної сили, а тому створює для учасників справи та їх представників відповідні процесуальні права та обов`язки.

У пункті 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у ч. 1 ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставою для вчинення процесуальної дії було заявлене в судовому засідання відповідне клопотання прокурора про закриття провадження у справі саме у зв`язку з відсутністю предмета спору. При її здійсненні суд ґрунтувався на правилі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, тобто процесуальній нормі про закриття провадження у справі через відсутність предмета спору.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч.1, п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Так, зокрема, пунктами 2 та 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору чи позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

26 червня 2023 року керівником Здолбунівської окружної прокуратури заявлено клопотання про повернення 2 684 гривні судового збору на користь Рівненської обласної прокуратури.

Ухвалою Костопільського районного суду від 29 червня 2023 року клопотання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Рівненської обласної прокуратури 50 відсотків сплаченого судового збору, що склало 1 342 гривні.

Повернуто з Державного бюджету на користь Рівненської обласної прокуратури 50 відсотків сплаченого судового збору, що склало 1 342 гривні.

Частиною 3 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Між тим, ОСОБА_1 правильно зазначає, і це узгоджується постановою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору в порядку п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України унеможливлює застосування положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні процесуального питання уваги на наведені обставини не звернув, що унеможливлює чинність оскаржуваного судового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

При цьому колегією суддів береться до уваги і те, що судом першої інстанції при вирішенні питання розподілу судових витрат внаслідок закриття провадження в справі було застосовано дві взаємовиключні норми процесуального права ч.1 та ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Згідно з ч.3 ст. 142 ЦПК України відмова від позову унаслідок його задоволення відповідачем після пред`явлення спонукає до стягнення з нього усіх понесених позивачем у справі судових витрат.

Разом з тим в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі вирішує питання про повернення позивачу частини судового збору з державного бюджету в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Між тим, на вирішення суду попередньої інстанції ставилося питання розподілу судового збору внаслідок закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, а не після здійснення учасниками справи визначених ч.1 ст. 142 ЦПК України дій.

Підставою для часткового скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям нової постанови відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 29 червня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Рівненської обласної прокуратури 1 342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні судового збору.

В цій частині клопотання керівника Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області залишити без задоволення.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

С.С. Шимків