Провадження № 2/161/3322/23
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18 вересня 2023 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Філюк Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 про встановлення статусу «одинокий батько», визначення місця проживання дитини з батьком, встановлення факту самостійного виховання дитини віком до 18 років, скасування і визнання нечинним рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку № 1529 від 20 липня 2023 року,-

в с т а н о в и л а :

27 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовною заявою про встановлення статусу «одинокий батько», визначення місця проживання дитини з батьком, встановлення факту самостійного виховання дитини віком до 18 років, скасування і визнання нечинним рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку № 1529 від 20 липня 2023 року.

Ухвалою судді від 01 серпня 2023 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Копія ухвали про залишення позову без руху надіслана ОСОБА_1 за адресою, вказаною ним в позовній заяві, відповідно до супровідного листа від 04.08.2023 року № 161/12708/23/53903/2023. На адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що копію ухвали про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 отримав 10.08.2023 року, про що поставив підпис.

Отже, у встановлений судом строк позивач ухвалу про залишення позовної заяви без руху не виконав, недоліки позовної заяви не усунув.

Відповідно до ч. 3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Таким чином встановлено, що позивач, у визначений судом строк ухвалу про залишення її заяви без руху не виконав, недоліки заяви не усунув.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення статусу «одинокий батько», визначення місця проживання дитини з батьком, встановлення факту самостійного виховання дитини віком до 18 років, скасування і визнання нечинним рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку № 1529 від 20 липня 2023 року - слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що частиною 7 статті 185 ЦПК України передбачено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України,-

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення статусу «одинокий батько», визначення місця проживання дитини з батьком, встановлення факту самостійного виховання дитини віком до 18 років, скасування і визнання нечинним рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку № 1529 від 20 липня 2023 року - вважати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 18 вересня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк