Справа № 459/2199/23
Провадження № 2/459/389/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судових засідань Джугало Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного МРУ МЮ (м.Львів) про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ :

28.06.2023 представник позивача звернувся до суду з даним позовом, у якому просить скасувати арешт та скасувати заборону на відчуження земельної ділянки зa адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення обслуговування будівлі-магазину, площею 0,0529 га.; житлового приміщення (квартира) за адресою АДРЕСА_2 ; нежитлового приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_3 . Львівської області; нежитлового приміщення склад, що знаходиться в АДРЕСА_4 , що належать їй - ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову вказала, що Рішенням Червоноградського міського суду від 26 липня 2016 року у справі №459/1969/15-ц стягнуто з її чоловіка ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 450000 доларів США заборгованості за договором позики, що еквівалентно 11154465 гривень за курсом НБУ станом на 26.07.2016 року, та 3654 гривні судового збору. В зв?язку з рішенням на виконанні у Червоноградському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходилося виконавче провадження АСВП №53795160 з примусового виконання вимог виконавчого листа №459/1969/15-ц виданого 16.02.2017 року Червоноградським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 450 000 доларів США заборгованості за договором позики, що еквівалентно 11 154 465 грн.. В ході розгляду вказаної справи ухвалою суду від 09.07.2015 було накладено заборону на відчуження майна ОСОБА_1 на підставі того, що остання являється дружиною відповідача ОСОБА_2 і перелічене в ухвалі майно набуте сторонами під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя. Дана ухвала не оскаржувалась ні ОСОБА_2 , ні його дружиною і набрала законної сили. Згідно ухвали суду у цій же справі від 16.11.2017 визначено, що чоловікові позивачки ОСОБА_2 належить 1/2 частка земельної ділянки по АДРЕСА_1 , житлового приміщення (квартири) по АДРЕСА_2 , нежитлового приміщення (магазину) по АДРЕСА_3 ; нежитлового приміщення по АДРЕСА_4 , а інша 1/2 частка вказаного майна належить мені - ОСОБА_1 ,, яку спідньому майні подружжя. 25.09.2018 позивачка та її чоловік ОСОБА_2 вирішили спір мирним шляхом. 24.10.2018 ВП 53795160 було закінчене на підставі п.9 ч.1 ст.39,40 Закону України «Про виконавче провадження». У травні 2023 року позивачка звернулася до нотаріуса для переоформлення права власності щодо певних об`єктів нерухомості, які є у її власності. Їй було повідомлено, що на усе її майно накладено арешт виконавчою службою та запропоновано звернутися у дану службу. Вище вказане також підтверджується інформаційною довідкою, додається. Після цього вона звернулася до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби з проханням скасувати арешт мого майна та скасувати заборону його відчуження, однак отримала пояснення, про неможливість зняття арешту. Відповідно до листа Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області від 21.06.2023 виконавче провадження АСВП 48096052 в якому накладено заборону на відчуження майна, знищене. Тому просить скасувати арешт майна та скасувати заборону відчуження вище зазначеного майна.

Ухвалою від 04.07.2023 судом було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

19.07.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що виконавче провадження у справі було закінчене 17.05.2015 та на даний час знищене. Виключний перелік підстав для зняття арешту з майна визначений у п.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження». У всіх інших випадках арешт майна може бути знятий лише за рішенням суду.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у ньому.

Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши відзив відповідача, дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить земельна ділянка зa адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення обслуговування будівлі-магазину, площею 0,0529 га.; житлове приміщення (квартира) за адресою АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_3 . Львівської області; нежитлове приміщення склад, що знаходиться в АДРЕСА_4 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.05.2023.

Рішенням Червоноградського міського суду від 26 липня 2016 року у справі №459/1969/15-ц було стягнуто з її чоловіка ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 450000 доларів США заборгованості за договором позики, що еквівалентно 11154465 гривень за курсом НБУ станом на 26.07.2016 року, та 3654 гривні судового збору.

В ході розгляду вказаної справи ухвалою суду від 09.07.2015 було накладено заборону на відчуження майна ОСОБА_1 на підставі того, що остання являється дружиною відповідача ОСОБА_2 і перелічене в ухвалі майно набуте сторонами під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя.

На підставі вказаного вище рішення 16.02.2017 було видано виконавчі листи та Червоноградським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській було відкрито виконавче провадження ВП №53795160

Згідно ухвали суду у цій же справі від 16.11.2017 визначено, що чоловікові позивачки ОСОБА_2 належить 1/2 частка земельної ділянки по АДРЕСА_1 , житлового приміщення (квартири) по АДРЕСА_2 , нежитлового приміщення (магазину) по АДРЕСА_3 ; нежитлового приміщення по АДРЕСА_4 , а інша 1/2 частка вказаного майна належить мені - ОСОБА_1 ,, яку спідньому майні подружжя.

25.09.2018 позивачка та її чоловік ОСОБА_2 вирішили спір мирним шляхом.

24.10.2018 виконавче провадження ВП 53795160 було закінчене на підставі п.9 ч.1 ст.39,40 Закону України «Про виконавче провадження».

У травні 2023 року позивачка звернулася до нотаріуса оформлення права власності щодо об`єктів нерухомості, які є у її власності. Їй було повідомлено, що на усе її майно накладено арешт виконавчою службою, що також підтверджується інформаційною довідкою.

Відповідно до листа Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області від 21.06.2023 виконавче провадження АСВП 48096052 в якому накладено заборону на відчуження майна, знищене.

Згідно із ч.1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.6 статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч.1 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

В частині 2 цієї ж статті зазначено якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні вимоги містяться в статті 40 Закону України « Про виконавче провадження» у редакції, чинній на теперішній час.

Судом встановлено, що виконавче провадження було завершено і знищено державною виконавчою службою. Таким чином, аналізуючи наведені вище доводи та норми законодавства, арешт з майна позивача підлягав зняттю державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження, однак цього зроблено не було.

Вище викладені висновки й міркування відповідають позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 27.03.2020 р. по справі № 817/928/17 (адміністративне провадження № К/9901/20268/18).

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

За таких обставин, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту накладеного постановою Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) у виконавчому провадженні. Таким чином позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного МРУ МЮ (м.Львів) (вул.Мазепи,16, м.Червоноград) про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт майна та скасувати заборону відчуження майна з земельної ділянки зa адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення обслуговування будівлі-магазину, площею 0,0529 га.; житлового приміщення (квартира) за адресою АДРЕСА_2 ; нежитлового приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_3 . Львівської області; нежитлового приміщення склад, що знаходиться в АДРЕСА_4 , що належать ОСОБА_1 , на які накладено на підставі ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 09.07.2015 у справі №459/1969/15-ц.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.09.2023.

Суддя: М. Д. Новосад