Справа № 637/59/22
Провадження № 2/529/339/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Петренко л.Є.

при секретарі Звягольській В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай), -

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 02.02.2023 звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом у якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) та встановити факт, що має юридичне значення.

В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_1 з 12.04.1977 по 11.07.1996 рік працювала на різних посадах в радгоспі «Борівський», яке в подальшому реорганізовано в КСП «Борівнське» та була членом такого. Однак у виданій на її ім`я трудовій книжці, з невідомих їй підстав відсутній запис про її трудовий стаж у вказаному радгоспі, КСП «Борівське. Разом з тим, її трудова діяльність у вказаному підприємстві підтверджується Архівними довідками №13 та № 14 від 21.07.2021. Крім того, вона була внесена до списку громадян-членів, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Борівське», за № 253. Тому представник позивача просить встановити факт членства ОСОБА_1 в КСП «Борівське».

З огляду на те, що ОСОБА_1 внесена до списку, який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Борівське», представник позивачки ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_1 набула право на земельну частку (пай). Однак через те, що на її ім`я не виготовлявся сертифікат на право на земельну частку (пай) та відповідно не отримувала такий, їй відмовлено у виділенні земельної частки (паю). Вказані обставини і слугували підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

07.02.2022 суддею Шевченківського районного суду Харківської області відкрито провадження по справі та визначено порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду В.Князєва від 14.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Шевченківського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа 12.04.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання.

16.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 до суду на розгляд справи не з`явилась, однак подала до суду клопотання про підтримання своїх позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

У матеріалах справи знаходиться заява про розгляд справи без участі відповідача, проти задоволення позову селищна рада не заперечує (а.с.42).

Враховуючи неявку в судове засідання сторін, суд провів розгляд справи на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з належно завірених копій трудової книжки № НОМЕР_1 , заповненої 25.11.1977, у графі «відомості про прийняття на роботу» вказано: "Загального трудового стажу роботи до вступу в радгосп «Борівський» не має", далі вказано - Совхоз «Борівський». Нижче під вказаним записом, за №1 зазначено, що 12.04.1977 прийнята постійною робочою відділу №3 на посаді свинарки. В подальшому, 17.03.1978 звільнена із радгоспу за власним бажанням. 29.05.1980 у радгосп «Борівський» зарахована тимчасовою різноробочою, а 05.10.1984 звільнена.

Як вбачається з подальших записів трудової книжки ОСОБА_1 , під записом Радгосп «Борівський», 12.12.1986 на підставі наказу прийнята постійною різноробочою 05.08.1987 звільнена за власним бажанням. В подальшому 21.03.1990 прийнята робітницею у відділ № 2, а звільнена з такого 03.07.1996. (а.с. 11-14).

Проте, у вказаній трудовій книжці відсутній запис про вступ у члени радгоспу "Борівський", який в подальшому реорганізовано в КСП «Борівське».

Трудова діяльність у радгоспі «Борівський» та в подальшому і у КСП «Борівське» підтверджується Архівними довідками № 13 та № 14 від 21.07.2021, виданих Старостою с. Борівське Шевченківської селищної ради (а.с. 16-17).

19.01.1996 КСП «Борівське», видано Державний акт на право колективної власності на землю, серії ХР-27-80-000390, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності за № 2 (а.с. 21).

Згідно зі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є додатком до Державного акта № 2, позивачка ОСОБА_1 внесена до такого списку за № 253.

Як вбачається з листа Відділу у Шевченківському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 згідно додатку № 2 КСП «Борівське» № 2 від 19.01.1996, числиться у списку за № 253 (а.с. 20).

Розпорядженням Шевченківської РДА №410 від 23.12.1996 затверджено розрахунки вартості земельної частки /паю/ та її розмір в умовних кадастрових гектарах КСП "Борівське", розмір земельної частки /паю/ - 9,32 умовних кадастрових гектара.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Факт, іншим чином, аніж в судовому порядку встановити не можливо, оскільки радгосп, який в подальшому реорганізовано в КСП «Борівське» припинив свою діяльність, а встановлення вказаного факту необхідно для подальшого оформлення своїх майнових прав.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту, що має юридичне значення.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Осаковський проти України» від 17.07.2014 року (остаточне 17.10.2014 року), в пункті 71 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «позарозумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту членства позивачки ОСОБА_1 в КСП «Борівське», крім того, остання внесена у списки громадян-членів КСП, а відомостей про виключення її з таких матеріали справи не містять, тому в цій частині позовних вимог позовна заява підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай), суд зазначає наступне.

Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства (за наявності) чи нотаріально засвідчена виписка з неї (за наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) ст.. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості).

У відповідності до п. 8 Перехідних положень Земельного Кодексу України, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Земельного Кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Згідно ч.5 ст. 25 цього ж Кодексу особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 на момент розпаювання земель була членом КСП «Борівське», внесена до списку громадян, який додається до державного акта на момент розпаювання, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість її позовних вимог і в даній частині позову, які підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай), задовольнити.

Встановити факт членства ОСОБА_1 в колективному сільськогосподарському підприємстві «Борівське» станом на 19 січня 1996 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на земельну частку (пай) в розмірі 9,32 умовних кадастрових гектарів, з числа земель, переданих у колективну власність КСП «Борівське» або земель резервного фонду, або земель запасу, розташованих на території Куп`янського району Харківської області.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуюча: Л.Є. Петренко