Справа № 446/922/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської областів складі:

головуючого - судді Костюк У. І.

секретаря судових засідань Михайлишин О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка -Бузька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу,-

в с т а н о в и в:

представник ОСОБА_1 - Самойленко П.М. 25.04.2023 подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 3% річних у розмірі 1 126 грн. 00 коп. та інфляційні втрати в розмірі 7121 грн. 52 коп., а також понесені судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.12.2016 в м. Львів по вул. Липинського, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Honda CR-V» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 .. Внаслідок ДТП автомобілю «Honda CR-V» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками.Відповідно до Постанови Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області по справі №446/2303/16, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. 16.03.2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування. 30.11.2020 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області було задоволено позов ФОП ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 12 558 грн. 47 коп., 840 грн. 80 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2 500 грн. 00 коп.. 13.04.2023 державним виконавцем було винесено постанову про припинення розшуку майна боржника у зв`язку із фактичним виконанням рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.11.2020 в повному обсязі. Зазначає, що має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення по справі №446/713/20 - 01.12.2020 по день виконання боржником грошового зобов`язання в повному обсязі -12.04.2023. Загальний розмір інфляційних витрат за вказаний період складає 7 121 грн. 52 коп. та загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами складає 1 126 грн. 00 коп. Вважаючи свої права порушеними, позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України.

Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27.04.2023 було відкрито провадження у справі, розгляд визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

12.06.2023 позивачем на адресу суду подані додаткові пояснення у справі (а.с. 38-40).

06.09.2023 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Черниш І.І. поданий відзив на позовну заяву. В поданому відзиві просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Так, вимоги позивача про стягнення 3% річних і інфляційних втрат за час прострочення виконання рішення в частині відшкодування завданих збитків в порядку регресу позивачу не відповідають ст.625 ЦК України та іншим приписам чинного законодавства. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.11.2020 було задоволено позов -позивача про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 12 558 грн. 47 коп., будь-яких інших зобов`язань у відповідача перед позивачем на час постановлення рішення суду не існувало. Відтак зобов`язання відповідача по відшкодуванню збитків позивачу є деліктним, позадоговірним зобов`язанням по завданню шкоди і тому не відноситься до грошових зобов`язань, для яких характерним є наявність обов`язку боржника сплатити на користь кредитора грошові кошти, яка ґрунтується на правочині, який виник до постановлення судового рішення. Саме таку правову позицію щодо природи грошових зобов`язань, за невиконання яких передбачена відповідальність ст. 625 ЦК України висловлено в узагальненні Верховного Суду України від 10.10.2014. У даному випадку присуджена постановою суду грошова сума не є грошовим зобов`язанням, в яких грошові знаки використовуються не як засіб погашення грошового боргу, а є відповідальністю за завдання шкоди, з огляду на це, положення ст. 625 ЦК не застосовуються до зазначених відносин. Нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Відтак вважають, що у даній справі відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, оскільки дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК про обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв 'язку із завданням шкоди.

21.09.2023 позивачем на адресу суду подані додаткові пояснення у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання в якому вказав, що позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі, проти заочного рішення по даній справі не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду представником відповідача адвокатом Черниш І.І. подана заява в якій просила суд розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника. Проти задоволення позову заперечують в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Суд установив, що 30.11.2020 в рамках цивільної справи № 446/713/20 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області було винесено рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 завданні збитки в порядку регресу у розмірі 12 558 грн. 47 коп., витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 840 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн. 00 коп.. Вищевказане рішення суду набрало законної сили. (а.с. 6-9)

Згідно постанови про припинення розшуку майна боржника винесеної в рамках виконавчого провадження НОМЕР_4, розшук майна боржника, який оголошено відповідно до постанови Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення розшуку майна боржника від 28.09.2022 припинено у зв`язку з тим, що боржником суму заборгованості за виконавчим провадженням сплачено в повному обсязі, чим фактично виконаний виконавчий документ (а.с. 10-11).

Ухвалюючи рішення у цивільний справі № 446/713/20, суд встановив, що 02.12.2016 року о 12 год. 30 хв. в м. Львові по вул. Липинського, мала місце ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням відповідача та автомобіля «Ноndа», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Ноndа», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

ОСОБА_2 постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 08.02.2017, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Ноndа», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 » - ОСОБА_5 звернулася до страховика - ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування та 04.04.2017 власнику автомобіля «Ноndа», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 12 558,47 грн..

16.03.2020 між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування. В тому числі, позивач отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АЕ/6249007 від 05.12.2015 року.

Позивач на підставі ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" направив на адресу відповідача вимогу про відшкодування збитків, однак відповідачем у встановлений час не було здійснено випрати вказаної суми відшкодування. Оскільки відповідач добровільно не відшкодував вказану суму, позивач звернувся до суду з позовом в порядку ст. 993, 1166 ЦК України.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст.82 ЦПК України).

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_2 перед позивачем простроченого грошового зобов`язання.

Відповідно до розрахунку наданого представником позивача, у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання у порядку ст. 625 ЦК України нарахував інфляційні витрати за період з грудень 2020 - березень 2023 у сумі 77121,52 грн. та 3% річних за період з 01.12.2020 по 12.04.2023 у сумі 1126,00 грн. (а.с.12-14).

Як на підставу свого позову представник позивача посилається на ст. 625 ЦК України і вказує, що у зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач ОСОБА_2 в ході судового розгляду позов заперечив, вказавши на відсутність у нього будь яких зобов`язань перед позивачем.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Частина перша статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року в справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц та постанові від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц).

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відтак, судом встановлено, що між сторонами було наявне грошове зобов`язання, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, розмір заборгованості відповідача підтверджена рішенням суду, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, а у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу три проценти річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України,

Згідно з розрахунками позивача загальний розмір інфляційних витрат за період з грудень 2020 - березень 2023 становить 7 121,52 грн., а загальна сума 3% річних за період з 01.12.2020 по 12.04.2023 становить 1 126,00 грн..

Правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку.

Судом не береться до уваги заперечення відповідача щодо відсутності у нього грошового зобов`язання, адже наявність у відповідача ОСОБА_2 грошового зобов`язання перед позивачем підтверджується рішенням суду від 30.11.2020.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 має перед ОСОБА_1 невиконане грошове зобов`язання, а отже наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 299 грн. 00 коп. та інфляційні втрати в розмірі 1856 грн. 48 коп., відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.

Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір що становить 858 грн.00 коп..

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу, судом встановлено, що представництво інтересів позивача у даній справі здійснював адвокат Самойленко П.М. відповідно до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019.

Як видно з договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 сторони узгодили розмір гонорару адвоката, згідно якого детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат пов`язаних із виконанням даного договору, погоджується за взаємною згодою сторін та оформляється додатковою угодою (угодами) до цього договору /а.с.15-16 /.

Згідно додаткової угоди № 70 до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 13.03.2023 сторони узгодили, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 по справі, що пов`язана з стягненням з ОСОБА_2 суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу становить 4 000 грн., що сплачується клієнтом за надання останнім послуг, які визначені п.2 даної додаткової угоди. /а.с.17/.

Згідно акту здачі - прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 13.03.2023, адвокатом Самойленком П.М. було представлено наступні послуги: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі - 2 год., (500 грн.), складання позовної заяви та підготовка документів до позовної заяви - 4 год. (2000грн.), подання позовної заяви з додатками через систему «Електронний суд» - 1 год. (2000грн.), Всього витрачено адвокатом часу надання послуг 7 год.. Загальна вартість робіт становить 3500 грн.. Перераховані вище послуги виконані повністю. Клієнт претензій відносно обсягу, якості та терміну надання послуг до адвоката немає. Крім того клієнтом здійснено авансування послуг адвоката для здійснення супроводу та контролю судової справи в розмірі 5000 грн. /а.с.18/.

Відповідно до платіжного доручення № Р24АР24А946765033D1198 від 13.03.2023 ОСОБА_1 сплатив на рахунок адвоката Самойленка П.М.- 4 000,00 грн. (а.с.19)

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи вище наведене суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає розподілу на рівні з іншими судовими витратами у справі.

При цьому враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і послуг, що стосуються підготовки позову та розгляду справи в суді, час, витрачений адвокатом на надання послуг та обсяг таких послуг, ціну позову, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу в розмірі 2 000 грн..

Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 1126 грн. 00 коп. (одна тисяча сто двадцять шість гривень, нуль копійок), інфляційні втрати в розмірі 7121 грн. 52 коп. (сім тисяч сто двадцять одна гривня, п`ятдесят дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 858,55 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень, п`ятдесят п`ять копійок) сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 25.09.2023.

Суддя У.І. Костюк