Справа № 203/2181/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 вересня 2023 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю представника позивача - ПавленкаС.В.

представника відповідача - Лабовкіна О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКОРДБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 07.11.2018 року між банком та відповідачем було підписано заяву-пропозицію №СІК-071118/003-07, згідно якої останній прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті банку, які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. На виконання умов договору банком було видано відповідачу кредитні кошти, в свою чергу останній свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 99459 грн. 58 коп., що складається із простроченої заборгованості по кредиту в сумі 64769 грн. 93 коп., простроченої заборгованості по процентам в сумі 16809 грн. 41 коп., простроченої заборгованості за комісією в сумі 15592 грн. 50 коп., штрафу та пені за прострочену заборгованість в сумі 1287 грн. 74 коп., витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса 1000 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору.

У наданому відзиві та запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що заява-пропозиція не містить конкретного переліку банківських послуг, що надаються клієнту, адже в ній йдеться мова про договір банківського обслуговування, однак не зазначається, які саме банківські послуги надаються на підставі цієї заяви. Умови споживчого кредитування знаходяться виключно у розпорядженні позивача, яка має можливість безперешкодно змінювати їх, публікувати на сайті в новій редакції. Тому останні не відображають фактичного змісту домовленостей, досягнутих між клієнтом та банком. Паспорт споживчого кредиту носить виключно орієнтовно-інформаційний характер, містить чимало припущень та застережень щодо неточності цієї інформації, її актуальності лише за певних умов. Надана позивачем платіжна інструкція про видачу готівки не містить підпису відповідача, а тому не є доказом видачі та отримання кредитних коштів відповідачем. Витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса належними доказами також не підтверджені.

У відповіді на відзив представник позивача посилався на те, що відповідно до заяви-пропозиції зазначено про надання відповідачу кредиту в сумі 75000 грн., чітко встановлений розмір процентної ставки та комісії. Паспорт споживчого кредиту надавався відповідачу для ознайомлення 06.11.2018 року, тобто перед укладанням кредитного договору, що повністю відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Своїм підписом у паспорті відповідач підтвердив факт ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту. Копія платіжної інструкції була надано банком без підпису позичальника, оскільки відповідні документи, які було передані на архівне зберігання до ТОВ «Українська архівна Компанія-Архів» в період військової окупації російськими війська було знищено внаслідок вибуху та пожежі в архівосховище.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Протокольною ухвалою суду від 15.06.2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому та відповіді на відзив підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до чч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 06.11.2018 року відповідачем було підписано Заяву-Анкету (на отримання споживчого кредиту) №1-9-8124; Паспорт споживчого кредиту (Додаток №1 до Заяви-Анкети №1-9-8124), Графік платежів (Додаток №2 до Заяви-Анкети №1-9-8124), згідно яких останній був ознайомлений з умовами кредитування, зокрема: з орієнтовною загальною вартістю кредиту, графіком платежів та повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, сумами комісійної винагороди та інших платежів за договором.

07.11.2018 року відповідачем було підписано Заяву-Пропозицію №СІК-071118/003-07 та Додаток №1 до цієї Заяви-Пропозиції у вигляді Графіку платежів.

Відповідно до зазначених документів відповідач виявив бажання отримати споживчий кредит за кредитним продуктом «Великі можливості XL» в розмір 75000 грн., строком на 48 місяців, з процентною ставкою 18,99% річних, щомісячною комісією в розмірі 0,99%.

Згідно платіжної інструкції на видачу готівки №142921 від 07.11.2018 року вбачається, що на виконання умов договору банком було видано відповідачу кредит в розмірі 75000 грн.

Перевіряючи заперечення представника відповідача стосовно того, що надана позивачем копія платіжної інструкції на видачу готівки №142921 від 07.11.2018 року не містить підпису відповідача та не є належним доказом видачі кредитних коштів останньому, суд враховує, що згідно доводів позивача копія платіжної інструкції була надано банком без підпису позичальника, оскільки відповідні документи, які було передані на архівне зберігання до ТОВ «Українська архівна Компанія-Архів» в період військової окупації російськими війська було знищено внаслідок вибуху та пожежі в архівосховище.

Вказане підтверджується відповідною довідкою ТОВ «Українська архівна Компанія-Архів».

Крім того, суд враховує, що вказана платіжна інструкція містить анкетні та паспортні дані відповідача, складена 07.11.2018 року, тобто в день підписання відповідачем Заяви-Пропозиції №СІК-071118/003-07. Зазначена в платіжній інструкції сума виданого кредиту в розмірі 75000 грн. відповідає розміру кредиту, який бажав отримати відповідача згідно складеної Заяви-Пропозиції.

Відповідно до виписки по особовому рахунку вбачається, що від імені відповідача вносились кошти на погашення кредиту відповідно до договору №СІК-071118/003-07 від 07.11.2018 року.

Зазначені вище обставини та письмові докази в достатній мірі свідчать про факт виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором, видачі відповідачу та отримання останнім кредиту в розмірі 75000 грн.

Згідно Заяви-Пропозиції №СІК-071118/003-07 від 07.11.2018 року та Додатку №1 до неї вбачається, що відповідач своїм підписом засвідчив ознайомлення його з умовами кредитування, зокрема: розміром процентної ставки за користування кредитними коштами, встановленим у фіксованому розмірі 18,99% річних.

З наданого до позову розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого,, станом на 06.03.2023 року утворилась заборгованість в сумі 99459 грн. 58 коп., що складається із простроченої заборгованості по кредиту в сумі 64769 грн. 93 коп., простроченої заборгованості по процентам в сумі 16809 грн. 41 коп., простроченої заборгованості за комісією в сумі 15592 грн. 50 коп., штрафу та пені за прострочену заборгованість в сумі 1287 грн. 74 коп., витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса 1000 грн.

14.03.2023 року банком було направлено відповідачу досудову вимоги про погашення заборгованості по кредиту, яка залишилась без реагування.

За вказаних обставин, оскільки відповідач допустив порушення умов договору, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість по кредиту, позивач у відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України набув право вимагати дострокового повернення залишку кредиту та сплати процентів.

В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованість за договором про надання банківських послуг №СІК-071118/003-07 від 07.11.2018 року, яка виникла станом на 06.03.2023 року, в сумі 81579 грн. 34 коп., що складається із простроченої заборгованості за кредитом в сумі 64769 грн. 93 коп. та простроченої заборгованості по процентам в сумі 16809 грн. 41 коп.

В частині заявлених вимог про стягнення заборгованості за комісією в сумі 15592 грн. 50 коп., суд враховує наступне.

Положення пунктів 22,23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», з подальшими змінами, у взаємозв`язку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України, треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як підчас укладення, так і виконання такого договору.

Згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Встановлюючи в Заяві-Пропозиції №СІК-071118/003-07 від 07.11.2018 року щомісячну комісію в розмірі 0,99%, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, не вказано про це і у позовній заяві. Фактично позивач нараховував (протилежного не доведено), а відповідач сплачувала комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок відповідача, що є незаконним.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-1746цс16 від 16.11.2016 року, а також постанови Верховного Суду у справі №357/9562/15-ц (провадження 61-20825св18) від 16.05.2018 року.

Таким чином, відповідні умови договору про надання споживчого кредиту що сплати комісії не відповідають вимогам закону, відповідно до ст.215 ЦК України та ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» є нікчемними, а позовні вимоги в частині стягнення комісії безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

В частині заявлених вимог про стягнення з відповідача штрафу та пені за прострочену заборгованість в сумі 1287 грн. 74 коп., суд враховує, що Заява-Пропозиція №СІК-071118/003-07 від 07.11.2018 року та Додаток №1 до неї не містить погоджених сторонами умов щодо відповідальності позичальника за неналежне виконання умов кредитного договору у вигляді сплати штрафів та пені, підстав, порядку та розмірів її нарахування.

Паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, носить інформативний характер. Ознайомлення позичальника із паспортом та його підписання не означає укладання договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Відповідні правові висновки наведені в постанові Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі №393/126/20, провадження №61-14545 сво 20.

При цьому, в Паспорті споживчого кредиту прямо зазначено, що останній з інформацією, яка надається клієнту до укладення договору про споживчий кредит.

Надані до позову Правила банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ «Акордбанк» також не можна вважати складовою укладеного між сторонами договору, оскільки вони не містять підпису відповідача та не підтверджують, що останній при укладенні договору ознайомився саме з цими умовами та погодився з останніми.

В зв`язку із цим, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу та пені за прострочену заборгованість в сумі 1287 грн. 74 коп. слід відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю.

Також позивачу слід відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат за вчинення виконавчого напису нотаріуса в сумі 1000 грн., оскільки факт понесення цих витрат будь-якими доказами не підтверджено. Крім того, останні не є складовою заборгованості за кредитним договором та, як зазначив представник відповідача та не заперечував представник позивача, відповідний виконавчий напис нотаріуса в подальшому було визнано судом таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, позовні вимоги банку слід задовольнити частково, стягнувши на його користь з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг №СІК-071118/003-07 від 07.11.2018 року, яка виникла станом на 06.03.2023 року, в сумі 81579 грн. 34 коп., що складається із простроченої заборгованості за кредитом в сумі 64769 грн. 93 коп. та простроченої заборгованості по процентам в сумі 16809 грн. 41 коп., а також у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути судовий збір в сумі 2684 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207,526,530,626,628,633,634,638,1048,1049,1050,1054, 1055 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКОРДБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКОРДБАНК» (04136, м.Київ, вул.Стеценка,6, ) заборгованість за договором про надання банківських послуг №СІК-071118/003-07 від 07 листопада 2018 року, яка виникла станом на 06 березня 2023 року, в сумі 81579 грн. 34 коп., що складається із простроченої заборгованості за кредитом в сумі 64769 грн. 93 коп. та простроченої заборгованості по процентам в сумі 16809 грн. 41 коп., а також стягнути судовий збір в сумі 2684 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 вересня 2023 року.

Суддя С.Ю.Казак