Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3762/23 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л.А.
Категорія 62 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Галацевич О.М.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/3762/23 за позовом ОСОБА_1 до Ушомирської сільської ради Ушомирської сільської територіальної громади Коростенського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 липня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А. в м. Коростень,

в с т а н о в и в :

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк тривалістю 14 календарних днів після набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий, що був наданий їй рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі №279/6104/21 від 26.01.2022 пропущений нею з поважної причини.

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_2 , після її смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із земельної ділянки площею 4,58 га, що розташована на території Купищенської сільської ради. Стверджує, що інших спадкоємців крім неї, немає. Зазначає, що 29 квітня 2021 року вона звернулася із заявою до Коростенської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на що вона отримала відмову, у зв`язку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. Вказує, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2022 року, яке набрало законної сили 28.02.2022 у справі №279/6104/21, їй було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Однак, стверджує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням воєнного стану вона до нотаріуса з відповідною заявою не звернулась. Зазначає, що в перші місяці війни нестабільно працювали відділи поштового зв`язку та нотаріуси, у зв`язку з чим вона не мала можливості в період з 28.02.2022 по 28.04.2022 подати заяву про прийняття спадщини. Вказує, що 08.09.2022 вона звернулася до Коростенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак листом від 08.09.2022 їй роз`яснено, що нею було пропущено додатковий строк для прийняття спадщини. Стверджує, що визначений їй рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.01.2022 строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин, оскільки визначений їй строк співпав із початком військового стану, робота нотаріальної контори у період з 09.03.2022 по 14.03.2022 не функціонувала, 23.08.2023 вона травмувалася та перебувала на амбулаторному лікуванні. Також посилається на суперечливий характер п.3 Постанови КМУ від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Враховуючи викладене просила задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не бралися до уваги ні її пояснення, ні докази на підтвердження поважності причин пропуску наданого їй додаткового строку, не було надано оцінки та аналізу жодним доказам. Стверджує, що посилання суду першої інстанції на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до якої повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено, не є перешкодою для розгляду її справи в суді і не може бути підставою для відмови у задоволенні її позову. Зазначає, що ЦК України визначив можливість встановлення строку для прийняття спадщини безпосередньо за рішенням суду. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що відповідач по справі не заперечував проти задоволення позову. Враховуючи викладене просить скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 липня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Купище Коростенського району Житомирської області померла сестра ОСОБА_1 (позивача у справі) ОСОБА_2 .

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2022 року ОСОБА_1 було визначено додатковий строк, тривалістю в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті сестри, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 наданим їй судом строком для подання заяви про прийняття спадщини не скористалася.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Для захисту права суду необхідно встановити факт його порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як кореспондує ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах від 11 липня 2018 року у справі №381/4482/16-ц (провадження №61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження №61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, наприклад: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Водночас повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено, що було роз`яснено і Пленумом ВСУ у постанові від 30 травня 2008 року №7 (пункт 24).

У справі, що переглядається, встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2022 року, яке набрало законної сили 28 лютого 2022 року було визначено ОСОБА_1 додатковий строк в два місяці для подачі заяви для прийняття спадщини, який закінчився 28 квітня 2022 року.

Разом з тим, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» №164 від 28.02.2022 (з наступними змінами), встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

Відтак, визначений судом строк для подання заяви про прийняття спадщини для ОСОБА_1 був продовжений ще на чотири місяці, у зв`язку із запровадженням воєнного стану у відповідності до постанови КМУ «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Таким чином строк для подання заяви про прийняття спадщини для ОСОБА_1 закінчився 28 серпня 2022 року. Наведене також підтверджується листом Другої Коростенської державної нотаріальної контори Центрально Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) №433/01-16 від 04.10.2022.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 16.03.2023 №31880/ф-5431/37.1 вбачається, що робота Другої Коростенської державної нотаріальної контори забезпечувалася постійно, крім періоду з 09.03.2022 по 14.03.2022.

08 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Другої Коростенської державної нотаріальної контори Центрально Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про прийняття спадщини, на яку листом №377/01-16 від 08.09.2022 було роз`яснено про залишення її без розгляду у зв`язку з пропуском строку для подання такої заяви.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що строк, визначений Коростенським міськрайонним судом Житомирської області від 26.01.2022 для подання заяви про прийняття спадщини пропущений у зв`язку із запровадженням воєнного стану та відсутності можливості подати заяву до нотаріуса є необґрунтованими, оскільки визначений судом строк для подання заяви про прийняття спадщини з урахуванням запровадженого воєнного стану був продовжений ще на чотири місяці і робота Другої Коростенської державної нотаріальної контори забезпечувалася постійно, за винятком періоду з 09.03.2022 по 14.03.2022, що не могло стати перешкодою для ОСОБА_1 звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначені строки.

Посилання апелянта на те, що вона з 24.08.2022 перебувала на амбулаторному лікуванні, не є поважною причиною для підтвердження пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що визначений рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2022 року, оскільки він охоплює період з 24.08.2022 по 04.09.2022, а не період з моменту набрання рішення законної сили, а саме з 28.02.2022 по 28.08.2022. Крім того, з наданих копій медичної карти амбулаторного хворого вбачається лише те, що 24.08.2022 та 04.09.2022 ОСОБА_1 зверталася до лікаря травматолога.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про не можливість повторного визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем, а також дійшла висновку про те, що позивачкою визначений судом додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини був пропущений без поважних на те причин.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що позивачка не довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку достатніми доказами свої вимоги, які не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Положеннями ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишено без змін, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2023 року.

Головуючий

Судді