ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

19 вересня 2023 року

м. Харків

Справа № 2012/1724/2012

Провадження № 22-ц/818/1387/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П. ,Тичкової О.Ю.

за участю секретаря судового засідання : Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Харківської міської ради про виділ долі у натурі 50/200 частин домоволодіння, за зустрічними позовами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Харківської міської ради про визнання права власності на 19/100 частин домоволодіння, розподіл домоволодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою, припинення права спільної часткової власності на домоволодіння, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Харківської міської ради про зніс самочинного будівництва, припинення права власності, виділ в натурі частини домоволодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Харківської міської ради про визнання права власності на 45/200 частин домоволодіння, розподіл домоволодіння у натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою, припинення права спільної часткової власності на домоволодіння, визначення порядку користування земельної ділянкою, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року, постановлене суддею Єрмоленко В.Б.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив та просив виділити йому в натурі на 50/200 частин домоволодіння будинок «Н-1», « Н1», паркан № 11, ворота № 10, земельну ділянку з виходом на АДРЕСА_1 шириною 2,6 м. , згідно з порядком користування, що склався між сторонами, із зазначенням кордонів з техпаспорту від 09.11.2010 р. і геодезичної зйомки від 2018 року.

ОСОБА_2 пред`явила зустрічний позов, в якому в останні редакції просила зобов`язати ОСОБА_1 знести шиферні огорожі №11, № 13, встановлені ним на спільній земельній ділянці АДРЕСА_1 , привести земельну ділянку до стану , в якому знаходилася до встановлення ним огорожі, його силами та за його рахунок; визнати будівництво будівлі літер Н-1, Н1 ( колишні «У», «у») , що не завершено будівництвом самочинним; зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинні будівлі літер Н-1, Н1 його силами та за його рахунок; припинити право власності ОСОБА_1 на 50/200 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та анулювати право реєстрацію права власності вказаної нерухомості на його ім`я; зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати шиферну огорожу №12, встановлену нею на спільній земельній ділянці її силами та за її рахунок;зобов`язати ОСОБА_3 знести своїм силами та за її рахунок самочинні надвірні будівлі , а саме сарай літер «Х» та сарай літер «Ц»; поділити в натурі домоволодіння АДРЕСА_1 ; виділити її 50/200 частини домоволодіння в натурі, а саме в житловому будинку літ. «А-1» житлові приміщення №№ 1-1, 1-3, 1-4, санвузол № 1-5, кухню № 1-6, коридор № 1-7 і надвірні будівлі: вбиральню літ. «Ч», колодязь № 5, ворота № 9 з калиткою і відповідною частиною огорожі; припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, встановити порядок користування земельною ділянкою, виділити їй в користування земельну ділянку пропорційно до розміру її частки в праві спільної часткової власності ( т. 1 а.с. 82-85,185-188,204-207, т. 2 а.с. 64-69,137-140,т. 4 а.с. 195-201).

Також ОСОБА_4 звернулась із зустрічним позовом та просила визнати за нею право власності на 45/200 частин домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 ; поділити в натурі зазначене домоволодіння між співвласниками згідно належних їх у праві власності ідеальних часток; виділити в її користування в будинку літер «А-1» приміщення 2-2, площею 16,7 кв. м.,2-1, площею 9,5 кв.м., 2-3,площею 4,8 кв.м., сіни ІІІ , площею 2,8 кв. м., тамбур ІІ, площею 1,9 кв.м., частину сараю літер «Б», сараю літер «И»,1/2 огорожі №1; припинити право спільної часткової власності на домоволодіння ; визначити порядок користування земельною ділянкою. ( т. 1 а.с. 143-148, т. 2 а.с. 125-127).

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом, з урахуванням уточнень, просила визнати за нею право власності на 19/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , поділити в натурі зазначене домоволодіння , виділити на належні їй 55/200 частин по житловим приміщенням у житловому будинку літ. «А-1» житлову кімнату 3-3, в житловій прибудові літ. «А2-1» житлову кімнату 3-2, приміщення 3-4, 3-5, 3-1, по надвірним спорудам: частину сараю літ. «Б», вбиральню літ. «С», душ літ. «Т», сараї літ. «Х», «Ц», частину огорожі № 1, припинити право спільної часткової власності на домоволодіння, визначити порядок користування земельною ділянкою за фактичним користуванням і відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.11.2000 р. виділити земельну ділянку пл.. 702 кв.м., при цьому вона відмовляється від виділення у спільне користування з ОСОБА_5 земельної ділянки пл. 5 кв.м.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 28 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 19/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що залишились відкритими за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.10.1999 р. Виділено у користування ОСОБА_3 у домоволодінні АДРЕСА_1 на належні їй 55/200 частин в будинку літ. «А-1» житлове приміщення 3-3 пл. 11,2 кв.м. вартістю 13775,50 грн., у житловій прибудові літ . «А2-1» прим. 3-2 пл. 9,6 кв.м. вартістю 15384 грн., в прибудові літ. «а12» прим. 3-1 пл. 10,7 кв.м. вартістю 41299 грн., , тамбур літ. «а11», прим. 3-5 пл. 1,7 кв.м. вартістю 5406 грн., прибудову літ « а9», прим. 3-4 пл. 4,6 кв.м. вартістю 5683 грн., разом по жилим загальною площею 37,8 кв.м. вартістю 81547,50 грн., надвірні будівлі: сарай «Х», «Ц» вартістю 19560 грн. і 10531 грн. відповідно, вбиральню літ. «С» вартістю 8222 грн., частину сараю літ. «Б» вартістю 1198 грн., душ літ. «Т» вартістю 660 грн., частину огорожі № 1 вартістю 1103 грн., разом по надвірним спорудам на суму 41274 грн. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 на домоволодіння по АДРЕСА_1 . Визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 та надати у користування: ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_1 пл. 702,0 кв.м. Границя між земельними ділянками проходить у такий спосіб:

-на відстані 6,7 м. від міської землі до кута сіней літ. «а3» відрізок довжиною 2,9 м;

-по зовнішнім стінам сіней літ. «а3», тамбуру літ. «а6», житлової прибудови літ. «А1-1», житлового будинку літ. «А-1», житлової прибудови літ. «А2-1», прибудови літ. «а12», тамбуру літ. «а11», прибудови літ. «а9»;

- від прибудови літ. «а9» відрізок, що проходить паралельно від зовнішньої стіни сараю літ. «Б» на відстані 1,0 м;

-по прямій відрізок довжиною 90,66м, що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 5,10 м. та 19.09 м. ( 7,46+5,44+6,19);

-на відстані 12,39 від домоволодіння про АДРЕСА_1 відрізок довжиною 3,42 м. до зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А-1»;

-по лінії розподілу житлового будинку та прибудов;

-від кута прибудови літ. «а4» відрізок довжиною 1,8 м.;

-поворот до домоволодіння АДРЕСА_2 відрізок довжиною 2,95м., що проходить паралельно на відстані 1,0 м. від вбиральні літ. «а4»;

-поворот в сторону тильної сторони земельної ділянки відрізок до сараю літ. «Х», що проходить на відстані 1,0 м. від вбиральні літ. «Ч»;

-по зовнішній стіні сараїв «Х» та «Ц»;

-від кута сараю літ. «Ц» по прямій відрізок довжиною 8,6 м.;

-до тильної сторони земельної ділянки відрізок довжиною 79,22 м., що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 5,10 м., 7,46м та 11,63 м. ( 5,44+6,19);

-на відстані 2,43 м. від домоволодіння по АДРЕСА_1 відрізок до крапки А, яка знаходиться на відстані 3,15 від кута прибудови літ. «а13»;

-від крапки А відрізок довжиною 7,80 м. до крапки Б, яка знаходиться на відстані 2,23м. від кута прибудови літ. «а13»;

-від крапки Б відрізок довжиною 8,90 м. до крапки В, яка знаходиться на відстані 2,95м від кута сараю літ. «Х»;

-від крапки В до крапки Г( кут споруди літ. «Н-1»;

-по зовнішній стіні споруди літ. «Н-1» до крапки Д ( кут споруди літ. «Н-1»;

-по прямій відрізок довжиною 3,0 м.;

-поворот праворуч під прямим кутом відрізок довжиною 3,03 м.;

-поворот до тильної сторони земельної ділянки відрізок довжиною 78,62 м., що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 6,19м та 18,0 м. ( 5,10+5,44).

Границя по варіанту порядку користування земельною ділянкою вказана в додатку № 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6218/11161 від 21.11.2016 р. червоним кольором.

У користування ОСОБА_3 надано у користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 пл.702,0 кв.м.: земельну ділянку пл.. 596,2 кв.м., площі загального користування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 -103,3 кв.м., площі загального користування ОСОБА_3 та ОСОБА_2 -2,5 кв.м.

Спадкоємцю ОСОБА_6 - ОСОБА_4 у користування надано земельну ділянку по АДРЕСА_1 пл. 702,0 кв.м.: земельну ділянку пл.598,7 кв.м., площі загального користування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 -103,3 кв.м.

ОСОБА_2 у користування надано земельну ділянку по АДРЕСА_1 пл. 702,0 кв.м.: земельну ділянку пл. 699,5 кв.м., площі загального користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -2,5 кв.м.

У іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишені без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення в цій частині скасувати та постановити нове, яким виділити йому у користування 724,5 кв.м що в повній мірі відповідає його частки у майні а саме 50/200 частини домоволодіння. Наголошує, що експертне дослідження не відображає всіх обставин справи, не повно відображено технічну складову поділу. Фактично експертом зазначено, що йому належить 702,0 кв.м. а в дійсності 621,53 кв.м. що порушує його права.

У відзиві на апеляційну скаргу Харківська міська рада просить розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 та прийняте законне та обґрунтоване рішення.

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Наголошує на необхідності проведення повторного експертного дослідження.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія переглядає рішення суду в межах вимог апеляційної скарги лише в частині визначення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що висновком експерта встановлено один варіант визначення порядку користування земельною ділянкою, при цьому її розмір визначений відповідно до геодезичної зйомки та складає 2808 кв.м.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що домоволодіння з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою від 25.07.2001 ОСОБА_1 належить 50/200 частин домоволодіння. ( колишній власник ОСОБА_7 );

ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності, посвідченого П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою від 22.09.2010 належить 50/200 частин домоволодіння. ( колишній власник ОСОБА_8 );

На підставі договору дарування, посвідченого П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою від 01.07.1994 та рішення суду Жовтневого району м.Харкові від 01.10.1999 року ОСОБА_3 належить 17/200 частин домоволодіння

ОСОБА_4 є онукою ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь бабуся залишила заповіт, доказів прийняття спадщини матеріали справи не містять.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 01.10.1999 р. визнано За ОСОБА_8 право власності на 33/200 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 в порядку забудови, за ОСОБА_7 -33/200 частин в порядку спадкування за законом після смерті батьків, перерозподілені ідеальні долі співвласників та вважається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 замість частини домоволодіння буде належати по 17/200 кожній, ОСОБА_9 -замість 3/16 буде належати 13/200 частин, ОСОБА_7 замість 1/16-4/200 частин. Визнано за ОСОБА_7 в порядку спадкування право власності на 13/200 частин, а всього 59/400 частини та всього по будинку йому і ОСОБА_8 буде належати по 50/200 частин кожному.

Не зареєстровано право власності після перерозподілу ідеальних часток за ОСОБА_6 -17/200 частин. Не оформлено право власності на 66/200 (19/100+14/100) частин за ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за рішенням Жовтневого районного суду від 01.10.1999 ( т. 1 а.с. 15, 16, 34-36, т. 3 а.с. 20-22).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 04.03.2014 р. частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , скасовано рішення виконкому, анульовано реєстрацію сараїв літ. «Х» і літ. «Ц», а також скасовано рішення виконкому від 29.10.2010 р. про дозвіл на оформлення приміщень 1-5,1-6,1-7 ( прибудова а13) за ОСОБА_2 .

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29.04.2014 р. рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 04.03.2014 р. змінено, скасовано в частині скасування рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради у м.Харкові від 01.10.2010 № 54-49 щодо анулювання реєстрації сараїв літ. «Х» та літ. «Ц» у домоволодінні АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 і в цій частині ОСОБА_1 і ОСОБА_4 у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині позовних вимог рішення залишено без змін. Судом встановлено, що сараї літ. «Х» і літ. «Ц» збудовані на місці аварійних будівель літ. «З» і літ. «О», відведених у користування ОСОБА_3 , які знаходяться на відведеній їй і ОСОБА_6 у спільне користування земельній ділянці та не порушуються цим права ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , яка є спадкоємицею ОСОБА_6 ,як землекористувачів ( т.3 а.с. 15, 92-94, 28-30).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.11.2000 р. визначено порядок користуванням домоволодінням та земельною ділянкою між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 . На підставі ухвали суду проводилась КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» технічна експертиза 29.09.2000 р. Так, у користування ОСОБА_7 виділено житловий будинок літ. «Н-1» жилою площею 25,7 кв.м., загальною -43,2 кв.м. та прибудова літ. «Н1-1» ( розмірами 5,58х7,93м + 2,99х5,19), сараї літ. «Г», «Р», убиральню літ. «Ж», льох, частину вартості огорожи № 1.( т. 3 а.с. 82-91).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак, у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.11.2016 року вбачається, що в матеріалах інвентаризаційної справи [3 а.с. 377] є відповідь КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №827 від 27.08.2013 відповідно до якої: « На Ваш запит від 14.08.2013р. (вх. Г-360 від 14.08.2013р. ) КП «Харківське Міське БТІ», повідомляє що згідно інвентаризаційної справи по АДРЕСА_1 площа земельної ділянки за станом на останнє обстеження від 11.03.2011р., згідно геодезичної зйомки, складає 2808кв.м. При вивчені архівних матеріалів також встановлено, що при поточній інвентаризації від 10.09.2010р. в технічному паспорті була вказана інша площа земельної ділянки, але це було уточнено при виконанні геодезичної зйомки від 11.03.2011р. Додатково повідомлено, що згідно рішення №350 від 06.07.1954р. Червоно- баварського РВК, ксерокопія якого надана Вам (лист №291 від 26.07.2013р.) площа земельної ділянки складала 2826кв.м. Інших рішень щодо зміни площі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , до КП «Харківське МіськеБТІ» не надходило.» Відповідно матеріалів технічної документації первісні частки співвласників на земельну ділянку складають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по частині домоволодіння кожному. На частки кожному із співвласників припадає земельна ділянка площею 702,0кв.м. (2808*1/4). З урахуванням фактичного користування земельною ділянкою суду запропоновано лише один варіант користування, згідно якого ОСОБА_1 запропоновано надати у користування 702,0кв.м., що відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої, третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За змістом частини першої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз рішення суду першої інстанції свідчить, що суд першої інстанції оцінив висновок експерта в сукупності з іншими доказами та визнав його належним та допустимим доказом по справі.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що з урахуванням фактичного використання земельної ділянки та у відповідності до частки у праві спільної часткової власності ОСОБА_1 необхідно виділити у користування земельну ділянку площею 702,0 кв.м. Підстави для визначення іншого розміру земельної ділянки відсутні.

Той факт, що на даний час площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 є меншою, ніж припадає на його частку, не є підставою для скасування рішення суду, оскільки за визначеним судом порядком користування площа земельної ділянки, виділеної ОСОБА_1 буде відповідати його частці у праві спільної часткової власності.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пп. «б», «в» п. 4 ч. 1ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен здійснити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року в частині визначення порядку користування земельною ділянкою залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 20 вересня 2023 року.