Дата документу 13.09.2023 Справа № 321/1154/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 321/1154/18 Головуючий у 1 інстанції: Кравченко Н.О.
Провадження № 22-ц/807/1788/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

за участі секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2018 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Частюка В.О. (наразі найменування органу примусового виконання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У 2018 році старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Частюк В.О. звернувся до суду із заявою про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 53153032 з примусового виконання восьми виконавчих документів щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних та фізичних осіб заборгованості на загальну суму 442 425,27 грн.

28.09.2015р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48848916 з виконання наказу № 908/3284/14 від 21.11.2014р. Господарського суду Запорізької області, яку боржником отримано особисто. 30.11.2016р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53012749 з виконання виконавчого листа № 808/2620/16 від 28.09.2016р., виданого Запорізьким окружним адміністративним судом, яку боржником отримано особисто. 24 травня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого

провадження № 54017981 з виконання виконавчого листа № 321/528/14-ц від 26.08.2014р. Михайлівського районного суду Запорізької області, яку боржником отримано особисто на підставі відмітки.

19.08.2017р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем направлено запити для виявлення майна боржника, що підлягає опису, арешту та примусовій реалізації для задоволення вимог виконавчих документів, на підставі яких з`ясовано наступне.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником зареєстровано нерухоме майно: будівля маслоцеху за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації з Держгеокадастру на території Енергодарського, Бердянського Якимівського, Приазовського, Камянко-Дніпровського, Гуляйпільського, Токмацького, Оріхівського, Василівського, Вільнянського, Мелітопольського, Приморського, Запорізького районів та на території м. Енергодар боржником право власності на земельні ділянки не зареєстровано.

Згідно довідки державної інспекції сільського господарства за боржником права власності на сільськогосподарську техніку не зареєстровано. Згідно довідок ДФС України та ПФУ України боржник відкритих рахунків в банківських установах не зареєстровано. Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку за боржником майно не зареєстровано. Згідно довідки ГУ Держпраці у Запорізькій області за боржником не зареєстровано технологічних транспортних засобів. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру Запорізької області за боржником право власності на транспортні засоби не зареєстровано.

13.10.2017р. державним виконавцем направлено запити щодо наявності зареєстрованих за боржником відкритих рахунків в банківських установах, які виявлено у банках АТ «Райффайзен Аваль», ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «ПрокредитБанк», але останніми повідомлено, що на банківських рахунках в цих банках кошти відсутні.

12.07.2017р. державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, якою описано та арештоване нерухоме майно боржника, а саме, будівлю маслоцеху за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

31.07.2017р. до відділу з`явився боржник ОСОБА_1 із заявою про передачу йому описаного та арештованого майна на відповідальне зберігання у звязку з тим, що він мешкає поблизу описаних та арештованих обєктів. 31.07.2017р. державним виконавцем винесено постанову про передачу майна зберігачу ОСОБА_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 , на відповідальне зберігання.

31.08.2017р. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

20.09.2017р. державним виконавцем направлено подання (повідомлення про злочин в порядку ст.214 КПК України) за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 ККУ.

На підставі заяви № 284-1-03.4 від 16.01.2018р. нерухоме майно боржника, а саме,

будівля маслоцеху за адресою:

АДРЕСА_1 , було передано на реалізацію до ДП «Сетам».

Згідно протоколу № 332760 від 16.05.2018р. торги з реалізації будівлі маслоцеху за адресою: АДРЕСА_1 не відбулись.

Згідно повідомлення ДП «Сетам» № 1733/26-12-18 від 28.08.2018р., було внесено до системи «Сетам» інформацію з реалізації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 за оціночною вартістю 50 180,00 грн.

27.06.2018р. за № 11632-1-03.4 державним виконавцем направлено вимогу на адресу боржника, якою зобов`язано боржника надати декларацію про доходи та про майно, зокрема, про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах.

Станом на 30.07.2018р. боржником вимогу державного виконавця № 11632-1-03.4 від 27.06.2018р. не виконано.

30.07.2018р. державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу 13233-1-03.4 щодо явки до відділу.

Станом на теперішній час жодної вимоги державного виконавця боржником не виконано.

Боржником рішення суду не виконано, оскільки станом на 17.09.2018р. забор-гованість боржником не сплачена, від виконання своїх обов`язків згідно виконавчого документу по сплаті суми боргу він ухиляється. Крім того, до державного бюджету України не стягується виконавчий збір, загальна сума якого становить 44 242,52 грн.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2018 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетину кордону України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього у зведеному виконавчому провадженні № 53153032 з примусового виконання восьми виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних та фізичних осіб заборгованості на загальну суму 442 425,27 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу скасувати. Вказував, що не ухилявся від виконання зобов`язань за виконавчим провадженням, оскільки вважав, що передав під арешт для реалізації належного йому нерухомого майна на суму, яка за оцінкою експерта більша, ніж його борг за виконавчим провадженням.

Колегія при розгляді апеляційної скарги враховує ті обставини, що через відсутність судової справи, яку не надано судами першої інстанції на запит апеляційного суду, оскільки вона вважається втраченою у зв`язку з перебуванням приміщення суду на окупованій території, тривалий час вирішувалось питання щодо відновлення втраченого судового провадження за ухвалою Запорізького апеляційного суду та заявою ОСОБА_1 . Та Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, якому визначено підсудність справ Михайлівського районного суду, втрачене судове провадження відновлено лише частково.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2018 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Частюка В.О. про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1 , повернуто ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 березня 2023 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.08.2023р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Дашковська А.В. та судді члени колегії Кочеткова І.В., Кримська О.М., якими подано письмові заяви про самовідводи.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 серпня 2023 року заяви головуючого судді (судді-доповідача) колегії суддів Запорізького апеляційного суду Дашковської А.В., судді члена колегії суддів Запорізького апеляційного суду Кримської О.М. та судді члена колегії суддів Запорізького апеляційного суду Кочеткової І.В. про самовідвід у цій справі задоволено. Справу передано у відділ забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Запорізького апеляційного суду для нового авторозподілу відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023р. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Маловічко С.В. та судді члени колегії Гончар М.С., Подліянова Г.С.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи відповідно до приписів ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явились.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за таких обставин не здійснювалось, відповідно до ст. 247 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що встановлене обмеження його у праві виїзду за межі України ніяким чином не гарантує та не сприяє поверненню боргів, а навіть навпаки шкодить цьому. Від виконання зобов`язань покладних на нього судовими рішеннями він ніколи не ухилявся та не мав такого наміру.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 53153032 з примусового виконання восьми виконавчих документів, щодо стягнення з ОСОБА_1 мешкає за адресою АДРЕСА_2 , на користь юридичних та фізичних осіб заборгованості на загальну суму 442425,27 грн.

Судом на підставі подання державного виконавця та долучених документів виконавчого провадження визнано, що зазначений в поданні рух у виконавчому провадженні повністю підтверджується таким чином, як це зазначено у поданні та вище наведено.

Суд вказував, що вказані виконавчі листи, що входять до зведеного виконавчого провадження, містять численні відмітки про виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь юридичних та фізичних осіб заборгованості на загальну суму 442 425,27 грн. Таким чином, судом достовірно встановлено, що боржнику ОСОБА_1 дійсно відомо про наявність у нього обов`язку щодо сплати заборгованості за рішенням суду.

На підставі дослідження всіх наданих державним виконавцем матеріалів ВП, суд першої інстанції дійшов висновку, що, незважаючи на прийняті державним виконавцем заходи щодо виконання рішень судів у зведеному ВП 53153032, загальна сума боргу боржником не погашена, що свідчить про ухилення боржника від обов`язку з виконання виконавчих документів. Тому суд вважав, що є підстави для задоволення подання щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що про існування даного обмеження йому не було відомо, не було також відомо про будь-які вимоги та виклики державного виконавця у червні-липні 2018р. Вказує що деякий час перебував за межами України з метою заробітку, зокрема, під час вказаних вимог державного виконавця, та станом на 19.09.2018р. він вже повернувся до с. Михайлівка. Вважав, що описаного та арештованого майна достатньо для погашення заборгованості, що виникла у виконавчому провадженні, на що вказувала оцінка майна, згідно з якою його вартість перевищувала розмір боргу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права та свободи, не передбачені в Конвенції, та в Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав та свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Ці права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших та є сумісними з іншими правами, визначеними цим пактом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена в здійсненні права на пересування лише у випадках, установлених законом.

Це право віднесено в ЦКУ до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена.

Згідно ч. 3ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень чч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення; суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, сама по собі наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Надані державним виконавцем матеріали подання містять фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчих листів, однак в матеріалах відсутні докази вчинення ОСОБА_1 саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього державним виконавцем у зв`язку з примусовим виконанням виконавчих документів.

Колегія суддів, досліджуючи матеріали справи, встановила, що дійсно було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , яке йому належить на праві власності, а саме, будівлю маслоцеху, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 325,7 кв. м. Згідно звіту про експертну оцінку від 24.09.2017р. загальна вартість цього комплексу без урахування ПДВ складає 792 102,00 грн. ( а.с. 48-49)

Також 12.07.2017р. постановою про опис та арешт боржника по ВП № 53153032

описано та арештовано нерухоме майно, а саме, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_1 на праві власності. Згідно звіту про експертну оцінку від 27.07.2018р. загальна вартість будинку без урахування ПДВ складає 50 180,00 грн. ( а.с. 50-51).

Тобто, сума описаного та арештованого в межах виконавчого провадження майна на момент звернення виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України становила 842 282,00 грн., що майже в два рази перевищувало суму заборгованості за виконавчими документами по зведеному виконавчому провадженні № 53153032.

Отже, цим підтверджуються доводи ОСОБА_1 , що передавши майна на таку суму для примусового виконання, він вважав, що цього є достатньо для покриття його боргу. Крім того, з`явився до державного виконавця та взяв на зберігання вказане майно, що державний виконавець зафіксував відповідною постановою.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що не мав змоги з`явитися на виклики державного виконавця у червні-липні 2018 року, оскільки перебував за кордоном у період з 23.06.2018р. по 19.09.2018р. Від явки на виклики державного виконавця умисно не ухилявся.

Та наявні матеріали відновленого судового провадження не містять відомостей про вручення ОСОБА_1 повідомлень державного виконавця про необхідність його явки та вимоги про подання декларації про його доходи.

З наявної у справі інформації № 162-1-04.1 від 13.01.2023р., наданої Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області, згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі на виконанні перебувало зведене виконавче провадження № 53153032, яке закінчено 27.02.2019р., у зв`язку із чим передано до архіву, а на теперішній час знищено за закінченням терміну зберігання.

Згідно з наказом МУЮ від 04.04.2022 № 1310/5 «Про деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану» із змінами і доповненнями: на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, припинено доступ до АСВП (крім сторін виконавчого провадження), з яких встановлено, що виконавчих проваджень, які входили до зведеного ВП № 53153032, відносно ОСОБА_1 вже не існує, вони завершені, що підтверджується перевіркою АСВП та реєстру боржників.

Колегія встановила, що дійсно, що в ході виконання виконавчого провадження було арештовано майно боржника, яке за визначено ціно є більшим, ніж борг ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 53153032, яке було передано на зберігання боржнику, який являвся до державного виконавця. Державним виконавцем не надано даних, що його вимоги про явку та надання декларації про доходи було отримано ОСОБА_1 у червні-липі 2018р., що передувало зверненню з цим поданням про встановлення обмеження.

Всі решта доводів апеляційної скарги зводяться до того, що наразі всі виконавчі провадження завершені, а обмеження з ОСОБА_1 не зняті.

З урахуванням вказаних з`ясованих у межах відновленого судового провадження обставин, колегія вважає, що факту умисного ухилення апелянта від виконання зобов`язань у ВП № 53153032 не встановлено.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державним виконавцем всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, а ухвала суду першої інстанції постановлена з порушення норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування з прийняттям постанови про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 24 вересня 2018 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Частюка В.О. (наразі найменування органу примусового виконання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 18 вересня 2023 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова