Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9659/22 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 76 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №295/9659/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України» про визнання незаконним наказу про звільнення, його скасування, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

за апеляційною скаргою Державної установи «Житомирський обласний центр Контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» на окрему ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 24 травня 2023 року, постановлену під головуванням судді Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним наказ № 192-ос від 14.07.2022 «Про звільнення з роботи» та скасувати його; зобов`язати Державну установу «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України» поновити її на посаді повідного юрисконсульта відділу правового забезпечення за зовнішнім сумісництвом з 13.07.2022; стягнути з відповідача на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу - з 13.07.2022 по день фактичного поновлення на посаді та моральну шкоду в сумі 43 274, 00 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.05.2023 позов задоволено частково. Скасовано наказ № 192-ос від 12.07.2022 "Про звільнення з роботи" ОСОБА_1 з посаді провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення Державної установи «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України». Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення Державної установи «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України» за зовнішнім сумісництвом з 14.07.2022. Стягнуто з Державної установи «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.07.2022 по 24.05.2023 в сумі 191982,96 грн. без урахування обов`язкових податків на доходи фізичних осіб та сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.

Стягнуто з Державної установи «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України» на користь ОСОБА_1 7000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Державної установи «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України» на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору.

Стягнуто з Державної установи «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України» на користь держави 1989,83 грн. судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

24.05.2023 Богунським районним суду м. Житомира також постановлено окрему ухвалу у справі №295/9659/22 стосовно порушення вимог законодавства, які містять ознаки кримінальних правопорушень. Окрему ухвалу у справі №295/9659/22 з додатками направлено до Головного управління Національної поліції у Житомирській області для вирішення питання про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України та початку досудового розслідування за викладеними у Окремій ухвалі обставинами.

Визначено Головному управлінню Національної поліції у Житомирській області тридцятиденний строк з дня отримання Окремої ухвали для надання відповіді Богунському районному суду м. Житомира про вжиті заходи щодо викладених у Окремій ухвалі обставин.

Окрему ухвалу суду оскаржила Державна установа «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом порушено принцип змагальності, визначений ст. 12 ЦПК України, оскільки судом надано перевагу одного доказу позивача перед всіма іншими. Зазначає, що при постановленні окремої ухвали, суд керувався висновками експертного дослідження № ЕД-19/106-23/5433-КТ та вказав, що відомості повідомлені ДУ «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України» та свідком ОСОБА_2 йому (висновку) суперечать. Всі докази, подані в судовому засіданні відповідачем свідчать про те, що оскаржений ОСОБА_1 наказ виданий в Центрі 12.07.2022. Наявність у смартфоні ОСОБА_1 файлу, про який йдеться в оскаржуваній окремій ухвалі, не може ставити під сумнів докази, подані відповідачем, інакше як внаслідок необ`єктивного дослідження усіх доказів, поданих відповідачем суду, без перевірки наявності файла в смартфоні відправника, не може бути достатнім доказом для такого висновку суду. Крім того, суду були подані поштові документи про направлення ОСОБА_1 наказу № 192-ос від 12.07.2022.

Зазначає, що при постановленні окремої ухвали, суд здійснив вказівку для внесення відомостей до ЄРДР органу досудового розслідування, що суперечить нормам ЦПК України. ОСОБА_1 не скористалась можливістю самостійного звернення до Національної поліції та надання відповідного рішення правоохоронного органу суду, а суд в даному випадку немає права робити висновки щодо недостовірності поданих відповідачем доказів у цивільній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити окрему ухвалу без задоволення, а апеляційну скаргу - без змін. Зазначає, що оскільки нею до позовної заяви був наданий наказ №192-ос від 14.07.2022 про її звільнення з роботи з 14.07.2022, а відповідачем був наданий підроблений наказ №192-ос від 12.07.2022, акт про відмову ознайомитися із наказом та інші підроблені документи, з метою встановлення дійсних обставин справи та на виконання положень ст. 81 ЦПК України вона подала висновок експертного дослідження від 01.05.2023, що є належним доказом в розумінні положень ст. 77 ЦПК України, оскільки такий доказ містить інформацію щодо предмета доказування Вважає, що поданий нею доказ є належним в розумінні практики Верховного Суду та вказує на те, що при проведенні комп`ютерно-технічного експертного дослідження достатньо одного пристрою, з якого направлялася інформація або на який отримана інформація. Зважаючи на це, висновок експертного дослідження від 01.05.2023 про те, що ОСОБА_2 зі свого мобільного телефону за номером НОМЕР_1 на її номер телефону НОМЕР_2 направила текстове повідомлення , яке було доставлене 18.07.2022 о 17:37:30 та файл з копією наказу про звільнення, який був збережений (записаний) в пам`ять телефона 18.07.2022 о 17:38:39 з мобільного застосунку Viber, що підтверджується метаданими за допомогою яких було відстежено та ідентифіковано джерело та адресат повідомлення, дані про пристрій, який створив електронні докази, дату, час та тип доказів, є достатніми та допустимими доказами у справі. Вказане лише підтверджує завідомо неправдиві свідчення свідка ОСОБА_2 у суді. З огляду на те, що за час розгляду справи в суді було встановлено факт підробки документів відповідачем та надання неправдивих показів у суді свідком ОСОБА_2 з метою введення суду в оману, у суду були підстави для винесення окремої ухвали щодо посадових осіб ДУ «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України».

Відповідач до апеляційного суду не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, який перебуває у відпустці, посилався на те, що в апеляційній скарзі висловлена однозначна думка про незгоду з рішенням суду першої інстанції.

В апеляційному суді ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечила, надала пояснення аналогічні викладеному у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції, виходив з того, що відомості повідомлені Державною установою Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України, надані даною установою докази та відомості повідомлені свідком ОСОБА_2 суперечать змісту висновку експертного дослідження № ЕД -19/106-23/5433-КТ. Суд вважав за доцільне разом із окремою ухвалою направити до органу Національної поліції копії наказів, копію акта про відмову ОСОБА_1 в отриманні копії наказу, копію диску, з звукозаписом судового засідання від 13.03.2023 під час якого надавались пояснення свідком ОСОБА_2 та копію висновку експертного дослідження № ЕД -19/106-23/5433-КТ.

Колегія суддів погоджуються із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Частиною четвертою статті 262 ЦПК України визначено, що суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправдивого перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування.

Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк.

Окремі ухвали є засобом зміцнення законності та правопорядку, сприяють усуненню недоліків у діяльності державних органів, громадських організацій і посадових осіб, запобігають вчиненню злочинів та інших правопорушень, впливають на формування у громадян поваги до права та становлять важливу частину діяльності судів.

Відтак, окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини й умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників. Вона може бути постановлена лише, якщо під час саме судового розгляду конкретної справи було встановлене відповідне правопорушення. Суд не здійснює юридичну кваліфікацію правопорушення, хоча в окремій ухвалі може зазначити, елементи якого складу правопорушення потрібно перевірити.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі

№ 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказала, що постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки у їхній діяльності під час вирішення спору.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 квітня 2018 року у справі

№ 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначив, що

при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду

і є його правом, а не обов`язком.

Тобто, постановлення окремої ухвали є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності,

а також причини та умови, що цьому сприяли.

Право суду на постановлення окремої ухвали пов`язане з наявністю у нього на розгляді конкретної справи та у разі виявлення порушень, допущених судом нижчої інстанції при розгляді цієї справи.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , звертаючись із позовом вказала, що з 01.03.2019 по 14.07.2022 перебувала у трудових відносинах з Державною установою Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України», працювала на посаді провідного юрисконсульта за зовнішнім сумісництвом та була звільнена з роботи наказом № 192-ос від 14.07.2022 за підписом керівника установи Р. Зелінського за ст. 43-1 КЗпП України у зв`язку з прийняттям на роботу працівника, який не є сумісником. Вказала, що зазначений наказ та її звільнення з роботи є незаконними.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 надала копію наказу № 192-ос від 14.07.2022 про звільнення ОСОБА_1 з 14.07.2022 р. роздруковану з мобільного додатку соціальної мережі "Viber ", яку під час перебування позивача на лікуванні, а саме 18.07.2022 р. направлено на її номер мобільного телефону, старшим інспектором з кадрів ОСОБА_2 , зі змісту якого, " ОСОБА_1 з 14.07.2022 року звільнено з посади провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення за зовнішнім сумісництвом відповідно до ст. 43-1 КЗпП України у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником та зобов`язано відділ бухгалтерського обліку виплатити компенсацію за 51 календарний день щорічної відпустки".

Під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач, заперечуючи щодо вимог позову вказав, що звільнення з роботи ОСОБА_1 відбулося згідно вимог закону 12.07.2022, на підтвердження чого надав копію наказу ДУ «Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України» № 192-ос від 12.07.2022 року, яким " ОСОБА_1 звільнено з 13.07.2022 з посади провідного юрисконсульта відділу правового забезпечення за зовнішнім сумісництвом відповідно до ст. 7, ст.43 КЗпП України, п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ організацій від 28.06.1993 року № 43( зареєстроване Міністерством юстиції України від 30.06.2022 року № 76) у зв"язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником. Зобов"язано відділ бухгалтерського обліку провести кінцевий розрахунок та виплатити компенсацію за 59 календарних днів щорічної відпустки за період роботи з 01.03.2019 р. по 13.07.2022р."; копію акта про те, що позивач ОСОБА_1 була повідомлена 12.07.2022 р. та ознайомлена з наказом від 12.07.2022 р. №192-ос, та від підпису про ознайомлення відмовилась (т.1 а.с.70).

Досліджуючи та встановлюючи дійсні обставини справи, які мають значення для вирішення спору, судом першої інстанції було допитано як свідка начальника відділу кадрового забезпечення Державної установи «Житомирський обласний центр Контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_2 .

Так, свідок ОСОБА_2 , яка була приведена судом до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань за ст. 384, 385 КК України, пояснила, що з свого телефонного номера на телефонний номер позивача за допомогою мобільного додатку Viber 18.07.2022 свідок жодних документів та повідомлень позивачу не направляла.

Водночас, в наявному матеріалах справи висновку експерта № ЕД-19/106-23/5433-КТ, який також попереджений про кримінальну відповідальність за складення неправдивого висновку, міститься протилежна інформація, зокрема, встановлено, що з номера НОМЕР_2 направлено текстове повідомлення, яке було доставлене 18.07.2022 о 17:37:30 та файл з копією наказу про звільнення, який був збережений (записаний) в пам`ять телефона 18.07.2022 о 17:38:39 з мобільного застосунку Viber, що підтверджується метаданими за допомогою яких було відстежено та ідентифіковано джерело та адресат повідомлення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши суперечності у відомостях, повідомлених Державною установою Житомирський обласний центр контролю і профілактики хвороб МОЗ України, наданих установою як докази на підтвердження своєї позиції в суді, відомостях, повідомлених свідком ОСОБА_2 та змісту висновку експертного дослідження № ЕД -19/106-23/5433-КТ, дійшов обгрунтованого висновку про постановлення окремої ухвали у справі №295/9659/22 стосовно порушення вимог законодавства, які містять ознаки кримінальних правопорушень,

Колегія суддів вважає законними посилання суду першої інстанції щодо необхідності перевірки в рамках кримінального провадження наявності ознак складу злочину, передбаченого ст. 384 КК України, та необхідності направлення до органу Національної поліції копії наказів, копію акта про відмову ОСОБА_1 в отриманні копії наказу, копію диску, з звукозаписом судового засідання від 13.03.2023 року під час якого надавались пояснення свідком ОСОБА_2 та копію висновку експертного дослідження № ЕД -19/106-23/5433-КТ, з огляду на встановлені обставини справи для прийняття процесуального рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що при постановленні окремої ухвали, суд здійснив вказівку органу досудового розслідування для внесення відомостей до ЄРДР, що суперечить нормам ЦПК України не можуть бути враховані, оскільки суд такої вказівки самостійно не здійснював, а направив окрему ухвалу для вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до пункту 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права й підстав для її скасування, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної установи «Житомирський обласний центр Контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 24 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.09.2023.

Головуючий Судді: