Справа № 163/1175/23
Провадження № 2/163/191/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача 20040,00 гривень заборгованості за кредитним договором № 00-405315 від 16 серпня 2019 року та 9880,00 гривень заборгованості за кредитним договором № 3 від 18 вересня 2019 року.

Вимоги обґрунтовано тим, що вищевказані кредитні договори відповідач ОСОБА_1 уклав із ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС», відповідно, право вимоги за якими перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за відповідними договорами факторингу від 22 грудня 2022 року та 11 травня 2021 року. Свої грошові зобов`язання за цими кредитними договорами відповідач не виконав, в результаті чого виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками, які в сукупності становлять заявлений розмір позовних вимог. Зокрема, за договором № 00-405315 кредитну заборгованість складають: 6000,00 гривень основної суми боргу, 3240,00 гривень звичайних відсотків, 10800,00 гривень прострочених відсотків, та за договором № 3 кредитна заборгованість складається із: 3800,00 гривень основної суми боргу, 6080,00 гривень відсотків.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 25 травня 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

В межах встановленого судом строку відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому заявлені позовні вимоги визнав частково, а саме не визнав суми боргу в частині нарахованих відсотків за двома кредитними договорами. Вказав, що заявлена до стягнення сума відсотків нічим не обґрунтована та не відповідає умовам договорів, оскільки нарахована поза межами строку кредитування. За його підрахунками, зробленими в межах передбаченими договорами строками кредитування, заборгованість по відсотках за договором № 00-405315 складатиме 3600 грн, а за договором № 3 532 грн. У зв`язку із цим просив задовольнити позов частково.

Представник відповідача подала відповідь на відзив відповідача, у якому зазначила про відповідність заявленої суми заборгованості по відсоткам умовам укладених відповідачем кредитних договорів, тому просила задовольнити позов у повному обсязі.

Заперечень на відповідь позивача відповідач не подав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

16 серпня 2019 року ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-405315, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 6000,00 гривень на споживчі потреби на 30 днів зі сплатою 2,00% в день (720% річних). Загальна вартість кредиту складає 9600,00 грн. (п.1.2, п.1.4 п.1.7 Договору).

18 вересня 2019 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 3, за яким відповідач отримав в розмірі 3800,00 гривень на споживчі цілі строком на 14 календарних днів під 365% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 4332,00 грн п.1.2, п.1.3, п.1.5 п.1.7 Договору).

Кредитні договори № 00-405315 від 16.08.2019 та № 3 від 18.09.2019 укладені відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та відповідачем підписані електронним підписом.

Право вимоги за указаними кредитними договорами перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі укладених із ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» договорів факторингу № 22122022/2 від 22.12.2022 та № 11052021 від 11.05.2021, відповідно.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стороною позивача до позовної заяви додано належним чином завірені копії кредитних договорів та договорів факторингу.

Розрахунками заборгованості ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" стверджено невиконання відповідачем умов укладених кредитних договорів, внаслідок чого у нього станом на 30 квітня 2023 року утворилась заборгованість, розмір якої:

- за кредитним договором № 00-405315 становить 20040,00 гривень, з яких: по тілу кредиту 6000,00 гривень, по процентах 14040,00 гривень;

- за кредитним договором № 3 становить 9880,00 гривень, з яких: по тілу кредиту 3800,00 гривень; по процентах 6080,00 гривень.

Наведені суми заборгованості є рівними тим, що зазначені у витягах з Реєстрів боржників до договорів факторингу № 22122022/2 та № 11052021.

Із наведеного слідує, що відповідач має заборгованість за цими кредитними договорами, на яку позивач набув права вимоги на підставі укладених договорів факторингу.

Станом на день звернення до суду із цим позовом заборгованість по кредитним зобов`язанням відповідач не погасив.

Факт укладення кредитних договорів № 00-405315 від 16.08.2019 та № 3 від 18.09.2019 відповідач не оспорює, як і не заперечує заявленої суми заборгованості за тілом кредиту за обома договорами.

Аргументи відповідача у відзиві зводяться лише до незгоди із заявленими вимогами в частині нарахованих процентів, оскільки вони нараховані після спливу строку кредитування.

Представник відповідача зі своєї сторони, посилаючись на умови кредитних договорів, вважає розрахунок суми боргу по процентах правильним з огляду на автоматичну пролонгацію строку кредиту.

Розмір заборгованості по тілу кредиту за обома договорами відповідає умовам договору, відповідачем визнається, тому підлягає стягненню у відповідності до ст.1054 ЦК України.

Щодо процентів за користування кредитними коштами суд дійшов такого висновку.

В обґрунтування заявленого розміру процентів до кожного з договорів факторингу додано витяг з Реєстру боржників, де щодо відповідача зазначено суму заборгованості, у тому числі за відсотками, а саме:

за договором № 00-405315 заборгованість за відсотками становить 14040,00 гривень, з яких: 3240,00 грн за звичайними відсотками, 10800 грн за простроченими відсотками;

- за договором № 3 заборгованість за відсотками становить 6080,00 гривень.

При цьому жодних розрахунків чи посилань на умови кредитних договорів щодо нарахування саме таких відсотків ні позовна заява, ні додані докази не містять.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст.526, 530, 610 ЦК України та ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.10541 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтверджений Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначено, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором».

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У цій справі, як зазначалось вище, за кредитним договором № 00-405315 від 16 серпня 2019 року відповідач отримав кредитні кошти в сумі 6000,00 грн.

Пунктом 1.3 цього Договору визначено строк дії кредиту 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 15 вересня 2019 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п.п.1.3.1.-1.3.3 цього Договору.

Відповідно до п.п.1.3.1 строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених у п.1.3 Договору у випадку, якщо по день повернення кредиту (включно) позичальник здійснив оплату заборгованості по Договору на суму не менше суми процентів, що розраховані, виходячи з кількості днів, що встановлені п.1.3 Договору та передували (поспіль) дню поверненню кредиту включно.

Згідно із п.1.3.2 у випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених в п.1.3 Договору в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим Договором.

Згідно із п.1.3.3 загальна кількість пролонгацій, що передбачені п.п.1.3.1-1.3.2 Договору, протягом усього строку його дії не може перевищувати 10 разів.

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості за договором № 00-405315 вбачається, що 21 вересня 2019 року відбулася пролонгація кредиту у відповідності до п.1.3.2 Договору.

Станом на 23 жовтня 2019 року та в подальшому до дати продажу кредиту 22 грудня 2022 року заборгованість по основному кредиту та відсотках є простроченою.

Пролонгацій кредиту у відповідності до п.1.3.1 та п.1.3.2 Договору після 21 жовтня 2019 року більше не відбулося, про що свідчить відсутність необхідних для цього платежів зі сторони відповідача.

Станом на 23 жовтня 2019 року заборгованість по тілу кредиту становить 6000 грн, по відсотках 3240 грн.

У зв`язку із цим та з огляду на вищевказані правові позиції Великої Палати Верховного Суду нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики, у даному випадку після 23 жовтня 2019 року, є безпідставним.

За кредитним договором № 3 від 18 вересня 2019 року відповідач отримав кредитні кошти в сумі 3800,00 грн.

Відповідно до п.1.3. цього Договору строк надання кредиту 14 календарних. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів/розрахунків, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно із п.4.1 Договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену у п.1.3 цього Договору, якщо між сторонами буде досягнуто домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.4.2 (п.п.4.2.1-4.2.3) цього Договору.

У Додатку № 1 до Договору (графік платежів/розрахунків) зазначено термін платежу 14 днів, загальна вартість кредиту 114% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 4332 грн (у грошовому вираженні) та включає в себе:

1) проценти за користування кредитом 532 грн:

2) суму (тіло) кредиту 3800 грн.

Доказів продовження строку кредиту у відповідності до п.4.1 Договору матеріали справи не містять, а відтак строк кредитування за цим Договором закінчився 01 жовтня 2019 року.

За таких обставин нарахування відсотків після закінчення зазначеного строку кредитування є безпідставним.

Відтак, право кредитодавців та в подальшому їх правонаступника нараховувати передбачені указаними договорами проценти за користування кредитом припинилося 23 жовтня 2019 року та 01 жовтня 2019 року, у зв`язку із чим після цих дат права та інтереси кредитодавців та їх правонаступника (позивача) забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів, правових висновків Великої Палати Верховного Суду, умов кредитних договорів, судом встановлено підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості:

- за кредитним договором № 00-405315 в загальній сумі 9240,00 грн, з яких: по тілу кредиту 6000,00 грн, по процентах 3240,00 грн;

- за кредитним договором № 3 в загальній сумі 4332,00 грн, з яких: по тілу кредиту 3800,00 грн, по процентах 532,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих відповідачем кредитних коштів та процентів, нарахованих в межах строку кредитування, визначених кредитними договорами.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 45,36 % таких вимог.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 13572 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні заборгованості за кредитними договорами, а саме:

за кредитним договором № 00-405315 від 16 серпня 2019 року в розмірі 9240 (дев`ять тисяч двісті сорок) гривень, яку становлять 6000 гривень кредитних коштів та 3240 гривень процентів;

за кредитним договором № 3 від 18 вересня 2019 року в розмірі 4332 (чотири тисячі триста тридцять вісімсот шістдесят чотири) гривні, яку становлять 3800 гривень кредитних коштів та 532 гривні процентів.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1217 (одну тисячу двісті сімнадцять) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; місце знаходження - вулиця Симона Петлюри, буд.30, місто Київ; ;

відповідач - ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя О.С.Павлусь