Справа №551/920/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2023 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

секретаря судових засідань Барабан Ю.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданої в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , про визнання за останнім в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтував тим, що зазначений житловий будинок належав за життя ОСОБА_3 , однак право власності щодо нього належним чином оформлено не було.

В зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок на ім`я спадкодавця приватний нотаріус Плаксіна П.Б. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо нього.

Ухвалою суду від 23 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Учасники справи в підготовче засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач подав заяву про визнання позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно технічного паспорту ПП ПБТІ «Інвентаризатор» (реєстраційний номер ТІ01:3601-5889-0865-6110) від 26.06.2022 року по АДРЕСА_1 розташований житловий будинок садибного типу, який складається з житлового будинку 2006 року побудови, загальною площею 73,7 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м. (літ.А-1), гаражу (літ. Б), сараю (літ. В), вхідного погреба (літ. П) (а.с.14-16).

Відповідно до довідки ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» №6902 від 29.06.2023 року станом на лютий 2004 року реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 не проводилась. Нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація даного будинку відсутні (а.с.17).

Разом з тим відсутні й документи, які б свідчити про те, що вказаний будинок був побудований із дотриманням процедури визначеної Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», а отже маються ознаки того, що будинок належить до самочинного будівництва (ч.1 ст. 376 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ч.1,2 ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦПК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,2482 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №229438, виданого Воскобійницькою сільською радою Шишацького району Полтавської області 13.06.2006 року, належала померлому ОСОБА_3 .

Відповідно до виписки № 574 від 24 квітня 2023 року з погосподарської книги №2, номер об`єкта по господарського обліку 162-1, головою домоволодіння, розташованого на території Воскобійницького старостинського округу виконавчого комітету Шишацької селищної ради по АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з ним у даному володінні проживали: його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та два сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).

Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому поштову адресу з окремим порядковим номером. Придатність будинку для проживання та належність його колишньому власнику ніким не оспорюється.

Таким чином, суд вважає, що вищезазначений житловий будинок був побудований ОСОБА_3 на належній йому на праві власності земельній ділянці відповідного цільового призначення, а отже останній мав право скористатись положеннями ч.3 ст. 376 ЦК України та через суд визнати своє право власності на вказаний будинок, однак не встиг цього зробити за життя.

Так, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Клинове Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Таким чином, суд вважає, що спадкоємці ОСОБА_3 мають права вимагати визнання за ними права власності на спадковий житловий будинок в порядку ч.3 ст. 376 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 прийняли два його сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (відповідач у справі) та неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дружина померлого ОСОБА_1 та мати померлого ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини.

07 червня 2023 року між спадкоємцями померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 двома його синами: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір про поділ спадкового майна, який посвідчений приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Плаксіною П.Б., реєстровий №441 (а.с.10-11).

Відповідно до даного договору право у спадщині на легковий автомобіль «Volkswagen Passat» переходить до ОСОБА_3 , а до ОСОБА_2 шість земельних ділянок, зокрема, і земельна ділянка площею 0,2482 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 .

07 червня 2023 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Плаксіною П.Б. ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2482 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.12).

Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Плаксіної П.Б. від 10.07.2023 року № 98/02-31 спадкоємцю ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що розташований на вищезазначеній земельній ділянці, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок на ім`я спадкодавця (а.с.19-20).

Згідно ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

На думку суду, позивач правомірно претендує в порядку спадкування за законом після смерті батька на вищевказаний житловий будинок, однак через відсутність належних правовстановлюючих документів на них позбавлений можливості успадкувати їх в нотаріальному порядку, що є перешкодою для реалізації ним свого права власності на спадкове майно.

За таких обставин, зважаючи на те, що позивач успадкував земельну ділянку на якій побудований спірний житловий будинок, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач на відшкодуванні судових витрат не наполягає, а також зважаючи на те, що діями відповідача жодні права позивача не порушувалися, суд не знаходить підстав для покладення судових витрат по відповідача.

Керуючись ст.ст. 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , поданої в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 батька ОСОБА_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку 2006 року побудови, загальною площею 73,7 кв.м., житловою площею 35,3 кв.м. (літ.А-1), гаражу (літ. Б), сараю (літ. В), вхідного погреба (літ. П).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду в 30-ти денний строк з дня його підписання.

Головуючий - суддя Д.С. Сиволап