Справа №:755/9415/23
Провадження №: 2/755/4829/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві, в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, розглянувши клопотання представника відповідача Кабінету Міністрів України про розгляд справи в прядку загального позовного провадження, про закриття провадження та клопотання представника позивача ОСОБА_1 про розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Аграрний фонд», Кабінету Міністрів України про визнання недійсним та скасування розпорядження, наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства (далі - «АТ») «Аграрний фонд», Кабінету Міністрів України, в якому просить визнати протиправними і скасувати: розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 року № 514-р «Про звільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язків голови правління ПАТ «Аграрний фонд»; наказ ПАТ «Аграрний фонд» від 14 травня 2020 року № 169-к та наказ ПАТ «Аграрний фонд» від 18 травня 2020 року № 183-к «Про внесення змін до наказу про звільнення від 14 травня 2020 року № 169-к», поновити на посаді виконуючого обов`язки голови правління АТ «Аграрний фонд»; стягнути з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с.15,16).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.26,27).

Так, 01 серпня 2023 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також 29 серпня 2023 року від представника відповідача Кабінету Міністрів України разом із відзивом клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Крім того, разом із відзивом представник відповідача Кабінету Міністрів України надіслав два клопотання про закриття провадження у справі, які обґрунтовано тим, що позивач вже подавав позов до одного й того самого відповідача - Кабінету Міністрів України та АТ «Аграрний Фонд» з тим самим предметом та з тих самих підстав у справі № 761/16609/20 та № 640/12383/20. Також даний спір має розглядатись за правилами господарського судочинства в частині позовних вимог до відповідача АТ «Аграрний Фонд», з огляду на те, що спір в основному стосується законності звільнення позивача за п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, яке за своєю природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від припинення трудового договору, визначеного трудовим законодавством. Також, на думку представника відповідача, спір у частини вимог до відповідача Кабінету Міністрів України є публічно-правовим, вказаний відповідач у цих правовідносинах здійснює владні управлінські функції, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судовчинства.

Розглянувши матеріали справи та подані клопотання, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 та п.4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

У відповідності до ст. 19 ЦПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

В той же час, згідно ч.ч. 4-6 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду:

1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

За ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Так, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що дана справа, де предметом спору є розгляд питання правомірності прийняття відповідачами рішення про припинення повноважень позивача на посаді заступника голови правління, наказів про його звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки вважає, що швидкість вирішення справи вказаної категорії є пріоритетним.

Щодо закриття провадження у справі, суд зазначає, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом встановлено, що Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2019 року №1060-р «Про призначення ОСОБА_1 виконуючим обов`язки голови правління публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», ОСОБА_1 було призначено виконуючим обов`язки голови правління ПАТ «Аграрний фонд». Згідно з наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 26 листопада 2019 року № 523-к позивач приступив до тимчасового виконання обов`язків голови правління ПАТ «Аграрний фонд» з 27 листопада 2019 року.

Згідно з наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 26 листопада 2019 року № 523-к ОСОБА_1 приступив до тимчасового виконання обов`язків голови правління ПАТ «Аграрний фонд» до призначення керівника цього підприємства в установленому поряду.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 року № 514-р «Про звільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язків голови правління ПАТ «Аграрний фонд», ОСОБА_1 звільнено від виконання обов`язків голови правління ПАТ «Аграрний фонд».

Наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 14 травня 2020 року №169-к, за підписом виконуючого обов`язки голови правління ОСОБА_1, звільнено ОСОБА_1 від виконання обов`язків голови правління ПАТ «Аграрний фонд на підставі пункту 5 статті 41 КЗпП України. Зобов`язано виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 11 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 27 листопада 2019 року до 13 травня 2020 року; 3 календарні дні щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці за період роботи з 27 листопада 2019 року до 13 травня 2020 року; 3 календарні дні щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці за період роботи з 27 листопада 2019 року до 13 травня 2020 року; вихідну допомогу в розмірі середньої заробітної плати за шість місяців.

Наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 18 травня 2020 року №183-к, за підписом виконуючого обов`язки голови правління Б.М. Банчук, відповідно до КЗпП України, враховуючи лист Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 18 травня 2020 року № 2202-15/31008-08, внесено зміни до наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 14 травня 2020 року №169-к, у розпорядчу частину в наступній редакції: «Звільнити ОСОБА_1 , виконуючого обов`язки голови правління ПАТ «Аграрний фонд», 13 травня 2020 року в порядку пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України. Зобов`язано виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 11 одинадцять днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 27 листопада 2019 року по 13 травня 2020 року; з календарних дні щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці за період з 27 листопада 2019 року по 13 травня 2020 року.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За змістом положень статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суб`єктного складу такого спору, суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 р. № 514-р ОСОБА_1 звільнено від виконання обов`язків голови правління Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд». На підставі даного розпорядження ПАТ «Аграрний фонд» видано наказ від 14 травня 2020 року № 169-к, який підписаний ОСОБА_1 , про звільнення ОСОБА_1 13 травня 2020 року в порядку пункту 5 ст. 41 КЗпП України.

Однією з позовних вимог позивача ОСОБА_1 є визнання протиправним та скасування наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 14 травня 2020 року № 169-к про звільнення останнього в порядку пункту 5 ст. 41 КЗпП України та визнання протиправним та скасування наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 18 травня 2020 року № 183-к, яким внесено зміни до наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 14 травня 2020 року № 169-к та звільнено ОСОБА_1 , виконуючого обов`язки голови правління ПАТ «Аграрний фонд» з 13травня 2020 року в порядку пункту 2 частини 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з частиною третьою статті 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-2/2010 у справі про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України роз`яснив, що реалізація учасниками акціонерного товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього товариства стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

У зв`язку з цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на викладене, зміст частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Правила пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України кореспондуються з положеннями частини третьої статті 99 ЦК України.

Зміни до статті 41 КЗпП України, а саме доповнення цієї статті пунктом 5, внесено Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів», який набрав чинності з 01 червня 2014 року. Згідно з пояснювальною запискою до проекту вказаного Закону передбачається, що така підстава розірвання трудового договору забезпечить «можливість розірвання трудового договору без наведення підстав при припиненні повноважень посадових осіб», а в якості компенсації для захисту інтересів останніх гарантує мінімальний розмір вихідної допомоги в розмірі середньої заробітної плати за шість місяців.

Отже, здійснення компетентним органом господарюючого суб`єкта права на усунення від посади відповідно до статті 99 ЦК України можливе в порядку реалізації ним своїх корпоративних прав у разі, якщо інше не передбачено статутом, і як підстава такого звільнення може бути зазначено посилання на пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

При розгляді спору щодо розірвання трудового договору за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України має значення не наявність підстав для припинення повноважень (звільнення) посадової особи, а дотримання органом управління (загальними зборами, наглядовою радою) передбаченої цивільним законодавством та установчими документами юридичної особи процедури ухвалення рішення про таке припинення, що підтверджує висновок про належний розгляд справи в порядку господарського судочинства.

Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19), від 13 жовтня 2020 року у справі № 683/351/16-ц (провадження № 14-113цс20) та від 23 лютого 2021 року у справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20).

Можна зробити висновок, що за правилами цивільного судочинства треба розглядати спори, де позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, законність розірвання за яким вирішується за правилами господарського судочинства.

З огляду на те, що спір стосується законності звільнення ОСОБА_1 за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, яке за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від припинення трудового договору, визначеного трудовим законодавством, тому з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, спір належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Від вирішення питання щодо законності звільнення за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України залежить вирішення законності внесення змін до наказу про звільнення щодо підстави звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Зміна підстав звільнення ОСОБА_1 не змінює правову природу спірних правовідносин, оскільки відносини між сторонами, а саме між товариством та членом виконавчого органу товариства, якому довірено повноваження з управління товариством, не можуть розглядатися в площині трудового законодавства.

Саме до таких висновків дійшов Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 06 липня 2022 року у справі № 761/16609/20.

Слід також вказати, що предметом розгляду у даній справі № 761/16609/20, відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 16 березня 2023 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 29 червня 2023 року була вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 18 травня 2020 року № 183-к, яким було внесено зміни до наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 14 травня 2020 року № 169-к. Зокрема, постановою апеляційного господарського суду було встановлено, що вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 18 травня 2020 року № 183-к є необґрунтованою та такою, що не підлягала задоволенню.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 року № 514-р «Про звільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язків голови правління ПАТ «Аграрний фонду», слід зазначати наступне.

Відповідно до статей 113,117 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органів у системі органів виконавчої влади, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до положення пункту 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, виходячи із обґрунтування позовних вимог, суб`єктивного складу сторін, характеру спірних правових відносин та предмету спору, вбачається, що заявлена вимога щодо визнання протиправним та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так як відносяться до юрисдикції адміністративного судочинства.

Отже, оскаржуване розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 року № 514-р є актом індивідуальної дії, такий спір розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, ОСОБА_1 вже оспорювалось розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 року № 514-р в порядку адміністративного судочинства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року (справа №640/12383/20) за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України було встановлено відсутність обставин протиправності винесення розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 року № 514-р «Про звільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язків голови правління ПАТ «Аграрний фонд». Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень вказане рішення суду сторонами не оскаржувалось.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального Кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також, відповідно до п. 3 ст. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Разом з тим, у судових справах, на які посилається представник відповідача Кабінету Міністрів України у клопотанні про закриття провадження, стороною відповідача є: Кабінет Міністрів України (у справі № 640/12383/20) та АТ «Аграрний фонд» (у справі № 761/16609/20). У справі, що розглядається позивач визначив відповідачами Кабінет Міністрів України та АТ «Аграрний фонд», отже має місце множинність сторони відповідача, на відміну від наведених судових справ, та, відповідно, фактично унеможливлює застосування норми п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України до даного випадку, як підстави для закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі за п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального Кодексу України.

Керуючись ст.ст. 19, 255, 274, 353 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача Кабінету Міністрів України про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та клопотання представника позивача ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Задовольнити клопотання представника Кабінету Міністрів України про закриття провадження у справі № 755/9415/23.

Закрити провадження у справі № 755/9415/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Аграрний фонд», Кабінету Міністрів України про визнання недійсним та скасування розпорядження, наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя А.В. Слободянюк