Справа № 367/211/20
Провадження №2/367/779/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що

28 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 109 до договору про спільну діяльність у будівництві багатоповерхових житлових будинків від 28 квітня 2016 року.

Відповідно до Договору Сторони, з метою вкладення власних, залучених, майнових та інтелектуальних цінностей для будівництва багатоповерхових житлових будинків, керуючись чинним законодавством України, уклали додаткову угоду про наступне: преамбулу Договору про спільну діяльність у будівництві багатоповерхових житлових будинків від 28 квітня 2016 року, доповнити новим учасником спільної діяльності.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 додаткової угоди вкладом позивача є грошові кошти в національній валюті України (в гривнях), що становить суму в розмірі 438 500 гривень 00 копійок.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 додаткової угоди після завершення будівництва та отримання Декларації про готовність Об`єкта до експлуатації відповідач зобов`язується передати позивачу житлове приміщення у власність. Термін завершення будівництва та отримання Декларації про готовність Об`єкта до експлуатації не пізніше кінця І кварталу 2018 року.

Відповідно до п. 3.1 Додаткової угоди у випадках невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цією Додатковою угодою, винна Сторона відшкодовує потерпілій стороні всі збитки, спричинені такими й винними діями (бездіяльністю).

Відповідно до п. 3.3.1 Додаткової угоди у разі порушення Стороною - 2 строків завершення будівництва та передачі належної Стороні - 111 частки в спільному майні Сторона - 2 сплачує Стороні - 111, згідно з ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми невиконаного зобов`язання.

3 умов додаткової угоди вбачається, що відповідач зобов`язується завершити будівництво та отримати Декларацію про готовність Об`єкта до експлуатації не пізніше кінця І кварталу 2018 року.

Повідомляє, що відповідач виконав своє зобов`язання щодо завершення будівництва та отримання Декларації про готовність об`єкта до експлуатації лише в серпні 2019 року, що суперечить умовам додаткової угоди.

На виконання умов додаткової угоди сторонами було підписано акт приймання-передачі нерухомого майна від 29.08.2019 року.

Таким чином, відповідач порушив взяті на себе відповідно до умов додаткової угоди зобов`язання щодо строків завершення будівництва та передачі квартири.

Отже, за несвоєчасне виконання умов додаткової угоди до відповідача підлягають застосуванню штрафні санкції, а саме - нарахування пені.

Позивач зазначає, що відповідно до розрахунку пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання становить 174 354 (сто сімдесят чотири тисячі триста п`ятдесят чотири) гривні 81 копійка.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, а також відповідач заявив про застосування судом при вирішенні даного спору положень цивільного закону про позовну давність.

Представник відповідача зазначає, що із розрахунку пені, позивач вказує про порушення її права на своєчасне отримання квартири у власність дізналася 01.04.2018 року, із якого і розпочала обрахування пені для стягнення.

Також, представник позивача наголошує, що річний строк позовної давності по такій вимозі минув 01.04.2019 року та є підставою для відмови у позові.

Представник позивача наголошує, що пунктом 5 акту приймання-передачі нерухомого майна від 29.08.2019 р. передбачено, що підписанням даного Акту сторони підтверджують, що претензій один до одного не мають.

Крім того, претензія щодо оплати пені у пред`явленій нині за позовом сумі вперше була заявлена ОСОБА_1 ще 17.05.2019 р. тобто до підписання акту приймання-передачі квартири 29.08.2019 р., із чого слід зробити висновок, що внаслідок підписання такого акту із вказівкою на відсутність взаємних претензій по угоді сторони досягли згоди про звільнення від обов`язку сплати пені.

Представник позивача стверджує, що відповідно до пп. 3.3.1. п. 3.1. додаткової угоди від 28.02.2017 р.,вказані положення встановлюють відповідальність ОСОБА_2 , за порушення строків завершення будівництва та передачі частки у спільному майні.

Отже, така відповідальність наступає за сукупності одночасно двох умов, коли порушено і строк здачі об`єкта до експлуатації, і строк наступної передачі квартири.

Разом із тим, пп. 5 п. 2 додаткової угоди від 28.02.2017 р. встановлений тільки строк завершення будівництва і отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, і не встановлений строк передачі квартири позивачці.

Зокрема, зазначено, що після завершення будівництва та отримання Декларації про готовність об`єкта до експлуатації Сторона-2 зобов`язується передати житлове приміщення у власність, при чому без указівки на якийсь конкретний строк такої передачі. Термін завершення будівництва та отримання Декларації про готовність об`єкта до експлуатації не пізніше кінця І кварталу 2018 року, при чому без указівки на те, що передача квартири позивачці має бути здійснена у той самий, а не якийсь інший строк.

Виходячи із вищевикладеного, зобов`язання відповідача не можуть вважатися порушеними, а передбачена пп. 3.3.1. п. 3.3. додаткової угоди від 28.02.2017 р. умова для застосування пені не настала.

Представник відповідача зазначає, що відсутність в угоді конкретного строку передачі житла позивачці обумовлена обов`язком відповідача оформити право власності на нього після завершення будівництва.

Відповідач зазначає, що пенею є неустойка, яка сплачується за порушення саме грошового зобов`язання або є принаймні зобов`язання, яке підлягає грошовій оцінці.

Представник відповідача стверджує, що позивачем не обґрунтовано, чому пеня нараховується у відсотках саме від розміру її вкладу у спільну діяльність, а не від якоїсь іншої цифри.

Представником позивача від 26.08.2020 року було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначає, що 28 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 109 до договору про спільну діяльність у будівництві багатоповерхових житлових будинків від 28 квітня 2016 року.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 додаткової угоди вкладом позивача є грошові кошти в національній валюті України (в гривнях), що становить суму в розмірі 438 500 гривень 00 копійок.

В терміни передбачені договором позивачка виконала взяті на себе зобов`язання, а саме сплатила вказану суму відповідачу.

Відповідно до п.п. 5 п. 2 додаткової угоди після завершення будівництва та отримання Декларації про готовність об`єкта до експлуатації відповідач зобов`язується передали позивачу житлове приміщення у власність. Термін завершення будівництва та отримання Декларації про готовність об`єкта до експлуатації не пізніше кінця І кварталу

2018 року.

Таким чином, строк виконання зобов`язання - 31.03.2018 року.

Та не дивлячись взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав умови договору.

Представник зазначає, що акт прийому передачі нерухомого майна згідно договору було підписано лише 29.08.2019 року.

Відповідно до п. 3.1 Додаткової угоди у випадках невиконання або неналежного потерпілій стороні всі збитки, спричинені такими і винними діями (бездіяльністю). Згідно п. 3.3.1 Додаткової угоди у разі порушення строків завершення будівництва та передачі належної частки в спільному майні, оплачує, згідно з 4.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми невиконаного зобов 'язання.

Позивач звертає увагу суду, що не дивлячись на умови договору відповідач жодним чином не компенсував позивачці збитки завдані внаслідок порушення взятого на себе зобов`язання.

Повідомляє суд про те, що відповідач і до цього часу не виконав взяті на себе зобов`язання в повній мірі. Це випливає з того, що і по сьогоднішній день через відсутність комунікацій позивач не має можливості проводити ремонтні роботи в квартирі і мешкати в ній.

Такі дії відповідача порушують не лише права та законні інтереси позивача, а й її плани на життя. Так, позивач планувала вже давно переїхати з окупованого Донецьку та не має можливості цього зробити, оскільки будинок в якому вона придбала житло, довірившись відповідачу, так і не приведено у придатне для життя житло.

Такі дії відповідача просто обурюють, адже виходячи з відзиву на позовну заяву чітко вбачається небажання ОСОБА_2 брати на себе відповідальність за договором.

Відповідач повністю ігнорує як взяті на себе зобов`язання по договору так і моральні

принципи, не зважаючи на те в якому скрутному становищі через його дії опинилася позивач. Наразі вона вимушена мешкати в окупованому Донецьку, що негативно впливає на її здоров`я, адже вона не має змоги виїхати та проходити вчасно лікування.

Позивач зазначає,що пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказані періоди складає 264 373 ( двісті шістдесят чотири тисячі триста сімдесят три) гривні 45 копійок.

Також позивач зазначає, що має право на відшкодування інфляційних витрат та 3 % річних

Оскільки, позивач фактично довідалася про порушення свого права 01 квітня 2018 року, то 3% річних та інфляційні витрати позивач має право стягувати лише за період з 01.04.2018 року по 29.08.2019 року.

Таким чином, інфляційні витрати складають 35 255 (тридцять п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 40 копійок, за користування грошовими коштами за період з 01.04.2018 року по 29.08.2019 року 3% річних становлять 18 597 ( вісімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) гривень 21 копійка.

Таким чином загальна сума боргу становить, 318 226 (триста вісімнадцять тисяч двісті двадцять шість) гривень 06 копійок.

Від представника відповідача надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому заперечує повністю із мотивів, раніше викладених у відзиві на позовну заяву.

На переконання представника відповідача, позивачкою був пропущений строк позовної давності для пред`явлення нею вимоги про стягнення пені як різновиду неустойки.

Представник відповідача зазначає, що представник позивача у позовній заяві про збільшення позовних вимог підтверджує, що позивач дізналася про порушення її прав 01.04.2018 року, тобто річний строк позовної давності по вимозі стягнення пені минув 01.04.2019 року.

Також зазначає, що зобов`язання відповідача щодо сплати пені були припинені за обопільної згоди сторін, про що свідчить п.5 акту приймання-передачі нерухомого майна від 29.08.2019 року.

Представник відповідача наголошує, що зобов`язання відповідача із завершення будівництва і передачі частки позивачки (квартири) не є грошовим, а тому на нього не можуть бути нараховані 3 % річних та інфляційні збитки, а тому і не може бути нараховані і пеня.

Представник відповідача наголошує, що згідно пп.3.3.1 п.3.3. укладеної між сторонами угоди для відповідача була передбачена відповідальність за порушення: строків завершення будівництва та передачі частки позивачки (квартири), тобто за настання сукупності із двох умов, а не за порушення тільки строків завершення будівництва окремо.

Оскільки, строк передачі частки позивачки (квартири) угодою між сторонами передбачений не був, а тому він не може вважатися пропущеним і за його пропуск не може наступати майнова відповідальність.

Від представника позивача надійшла від 28.04.2021 року заява про збільшення позовних вимог повторно, в якій зазначає, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов?язань. Так, як будинок вчасно не здано в експлуатацію, не підключено до цього часу всі комунікації через що жити в будинку не має можливості. Через відсутність комунікацій позивачка не має змоги розпочати ремонтні роботи в квартирі.

Зважаючи на умови договору та обіцянки відповідача здати об`єкт вчасно позивачка в лютому 2018 року приїхала в ОСОБА_3 з метою організації ремонтних робіт та переїзду у

власну квартиру.

22 лютого 2018 року отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Після чого переїхала в м. Ірпінь на постійне місце проживання. Не знайшовши житла в Ірпені, винайняла квартиру в м. Бучі та чекала здачі в експлуатацію будинку в якому знаходилася її квартира.

Так, позивач винаймала квартиру з 01.03.2018 року до 01.03.2019 року, тобто на строк один рік з правом пролонгації на той самий період.

Та не зважаючи на всі обіцянки будинок в експлуатацію у встановлені строки так і не здався. Через це тривалий час позивач вимушена була винаймати квартиру, що відобразилося на її як матеріальному становищі так і моральному. Тому позивач винаймала квартиру майже 2 роки.

Навіть після того як позивачка отримала ключі від квартири через відсутність. підключення комунікацій позивач розуміла, що приступати до ремонтних робіт не можна, оскільки робити ремонт і мешкати в таких умова просто не можливо.

Через постійні переживання і через те, що квартиру не здано в експлуатацію і вона витрачає відкладені кошти на найм квартири призвело також не лише до матеріальних витрат, але і до погіршення її стану здоров`я, позивачка стала нервовою, що позначилося на й відносинах з рідними та друзями, почалися порушення сну. Постійні нервові напруження призвели до нервового зриву позивачки, результатом чого вона була госпіталізована до лікарні, де перебувала більше двох місяців і проходила відповідний курс лікування:

Таким чином, через ігнорування взятих на себе зобов`язань позивачка постійно перебуває в нервовій напрузі, адже її право на власність порушено, до цього часу вона не має змоги заселитися до власної квартири за яку сплатила не малі грошові кошти. Через постійні переживання через порушення права власності потягло погіршення здоров`я. У зв`язку з цим позивач моральне шкоду оцінює в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень та вважає, що такий розмір моральної шкоди є справедливим враховуючи ї переживання та погіршення здоров`я.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно заяви, поданої представником позивача, просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позову.

Судом встановлено, що 28 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 109 від 28.02.2017 року до договору про спільну діяльність у будівництві багатоповерхових житлових будинків від 28 квітня 2016 року. Відповідно до Договору Сторони, з метою вкладення власних, залучених, майнових та інтелектуальних цінностей для будівництва багатоповерхових житлових будинків, керуючись чинним законодавством України, уклали додаткову угоду про наступне: преамбулу Договору про спільну діяльність у будівництві багатоповерхових житлових будинків від 28 квітня 2016 року, доповнити новим учасником спільної діяльності.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 додаткової угоди вкладом позивача є грошові кошти в національній валюті України (в гривнях), що становить суму в розмірі 438 500 гривень 00 копійок.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 додаткової угоди після завершення будівництва та отримання Декларації про готовність Об`єкта до експлуатації відповідач зобов?язується передати позивачу житлове приміщення у власність. Термін завершення будівництва та отримання Декларації про готовність Об`єкта до експлуатації не пізніше кінця І кварталу 2018 року.

Згідно п.4.1. Додаткової угоди № 109 від 28.02.2017 року часткою Сторони-111 є відокремлене приміщення загальною площею 43.85 м. кв., що знаходиться в багатоповерховому житловому будинку АДРЕСА_1 , а саме: однокімнатна квартира загальною плановою площею 43,85 м.кв., номер поверху - 5, номер квартири АДРЕСА_2 , частка Сторони 2- відповідно менша на розмір частки сторони-111.

Відповідно до п. 3.1 Додаткової угоди у випадках невиконання або неналежного виконання своїх зобов?язань за цією Додатковою угодою, винна Сторона відшкодовує потерпілій стороні всі збитки, спричинені такими й винними діями (бездіяльністю).

Відповідно до п. 3.3.1 Додаткової угоди у разі порушення Стороною -2 строків завершення будівництва та передачі належної Стороні - 111 частки в спільному майні Сторона - 2 сплачує Стороні - 111, згідно з ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми невиконаного зобов`язання.

3 умов додаткової угоди вбачається, що відповідач зобов`язується завершити будівництво та отримати Декларацію про готовність Об`єкта до експлуатації не пізніше кінця І кварталу 2018 року( п.п.5 п.3 Додаткової угоди № 109 від 28.02.2017 року).

17 грудня 2018 року на квартиру АДРЕСА_3 видано технічний паспорт.

Сертифікат серії НОМЕР_1 від 22 грудня 2018 року, виданий Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта, а саме: будівництво багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проектної документації та підтверджує його готовність до експлуатації.( а. с. 38).

29.08.2019 року між позивачем та відповідачем був підписаний АКТ прийому-передачі майнового права згідно з Додаткової угоди № 109 від 28 лютого 2017 року до Договору про спільну діяльність у будівництві багатоповерхових житлових будинків від 28 квітня 2016 року. Відповідно до акту відповідач передав, а позивач прийняв нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_4 .(а.с.11). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 182861712 від 30.09.2019 року власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Частиною 2статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин. Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Частиною першою статті 15 та частиною першої статті16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частин першої, другої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною другою статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Відповідно до постанови ВП Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 522/1029/18 встановлено що майнове право, яке можна визначити як « право очікування» є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до 3.3.1 Додаткової угоди від 28.02.2017 року у разі порушення стороною - 2 строків завершення будівництва та передачі належної Стороні - частки у спільному майні, Сторона-2 сплачує Стороні-111, згідно ч.3. ст.. 549 Цивільного кодексу України пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується від суми невиконаного зобов`язання.

Як убачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем укладено саме договір про спільну діяльність у будівництві багатоповерхових житлових будинків та відповідно до умов Додаткової угоди відповідальність сторони-2 (відповідача) настає за порушення строків завершення будівництва та передачі частки у спільному майні. Таким чином, відповідальність наступає за сукупності одночасно двох умов, коли порушено і строк завершення будівництва і строк передачі квартири. Відповідно до пп.5 п.2 Додаткової угоди від 28.02.2017 року сторонами встановлений тільки строк завершення будівництва і отримання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, і не встановлений строк передачі квартири позивачу. Зокрема, відповідно до пп.5 п.2 Додаткової угоди від 28.02.2017 року зазначено, що після завершення будівництва та отримання Декларації про готовність об`єкта до експлуатації Сторона 2 зобов`язується передати Стороні -111 житлове приміщення у власність. Термін завершення будівництва та отримання Декларації про готовність Об`єкта до експлуатації не пізніше кінця І кварталу 2018 року. Статтею 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Акт прийому-передачі нерухомого майна від 29.08.2019 року свідчить проте, що позивачу було передано у власність нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4 , 29.08.2019. а.с.11). Відповідно до п.5 акту приймання-передачі нерухомого майна від 29.08.2019 року передбачено, що підписання даного Акту Сторони підтверджують, що претензій один до одного не мають. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення штрафних санкцій за порушення умов Додаткової угоди задоволенню не підлягає. Оскільки решта вимог позивача нерозривно пов`язані саме із вказаною вимогою, суд не знаходить підстав для їх задоволення. Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук