ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4510/23
провадження № 2/753/3768/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача - адвоката Цибульського В.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Спаського А.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_8,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська державна адміністрація про визнання дій протиправними, визнання недійсним розпорядження та ордеру на жиле приміщення,

ВСТАНОВИВ :

20 березня 2023 року ОСОБА_2 (далі по тесту - Позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська державна адміністрація, ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, визнання недійсним розпорядження та ордер на жиле приміщення.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд:

- визнати дії Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації щодо видачі розпорядження від 21.12.2021 року № 927 та ордер № 000030 на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 - протиправними;

- визнати розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 21.12.2021 року № 927 та ордер № 000030 на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 - недійсними.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_3 . Згідно довідки від 19 березня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 11.10.1999 року перебували на квартирному обліку у складі з 2-х осіб. 27 квітня 2018 року розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 254 ОСОБА_3 надано житлове приміщення, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на підставі якого було видано ордер від 03 травня 2018 року № 002945. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 23 грудня 2020 року. За життя ОСОБА_3 було укладено договори щодо надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення та утримання будинку, які оплачувалися ним та його матір`ю. Позивачка зверталася з заявою щодо приватизації зазначеної квартири, але позитивного рішення не отримала. Разом з тим, 21 грудні 2021 року Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією видано розпорядження № 927, на підставі якого видано ордер № 000030 на дане жиле приміщення ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 21 березня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

12 квітня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить в задоволенні позову відмовити. Згідно доводів відзиву згідно з інформацією відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду апарату Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, звернень від ОСОБА_3 щодо здійснення приватизації вказаної квартири до Дарницької районної в місті києві адміністрації не надходило. Після смерті ОСОБА_3 вказана квартира перебувала у власності територіальної громади міста Києва і вважалася житлом поточного звільнення. Позивач зверталася до відповідача із заявами від 26 липня 2021 року, 14 вересня 2021 року, 30 травня 2022 року із проханням визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що знаходилася у «володінні» покійного сина - ОСОБА_3 та надати правовстановлюючі документи на квартиру, про що відповідно листами № 12 серпня 2021 року № 101-101/А-1024-1949, від 22 вересня 2021 року № 101-101А-1024-2263, від 06 червня 2022 року № 101-101/А-569-805 заявниці було роз`яснено про неможливість визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та надати правовстановлюючи документи, оскільки у заявниці відсутні будь-які правові підстави для користування вказаною квартирою. Оскільки дана квартира не належала на праві власності синові заявниці ОСОБА_3 , а у неї були відсутні будь-які правові підстави для користування вказаною квартирою, то на виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)від 11 вересня 2014 року № 1017 «Про деякі питання розподілу житлової площі в місті Киві» листом райдержадміністрації від 12 серпня 2021 року № 101-5722/01 інформацію про зазначену квартиру, що звільнилася та перебувала у власності територіальної громади міста Києва було передано до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Згідно з чергою та актом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу від 25 листопада 2021 року № 154, розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації «Про розгляд житлових питань» від 21 грудня 2021 року № 927 квартиру АДРЕСА_1 надано ОСОБА_4 за першочерговою категорією обліку «Матері-героїні» на склад сім`ї з 3 осіб: ОСОБА_1 , чоловік ОСОБА_5 , син ОСОБА_6

19 квітня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він, наполягаючи на позовних вимогах зазначив, що ОСОБА_3 було уклало ряд договорів на обслуговування квартирою, а також долучені квитанції про оплат послуг за спожиті житлово-комунальні послуги, що свідчать про заявлення наміру вчинення дій відносно приватизації вказаного житла. Зауважує, що позивач є повнолітнім членом сім`ї померлого ОСОБА_3 , а тому має повне право користування вказаним житловим приміщенням. Більш того, позивачем вчинялися дії щодо приватизації вказаної квартири, зокрема звернення щодо вирішення питання щодо приватизації житла.

Ухвалою суду від 10 травня 2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 .

25 травня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 - Спаського А.Ю. надійшов відзив на позов, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що 27 лютого 2023 року вказана квартира була приватизована ОСОБА_1 у встановленому законом порядку. Звертає увагу суду, що за життя ОСОБА_3 з заявою про приватизацію житла не звертався, а тому у позивача не виникло прав на спірне майно.

Ухвалою суду від 29 червня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом установлено, що розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 27 квітня 2018 року № 254 «Про надання жилого приміщення» квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_3 на сім`ю з 1 особи за пільговою категорією «Учасник бойових дій».

Ордер № 002945 серія Б на жиле приміщення за вказаною адресою від 03 травня 2018 року, виданий Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією ОСОБА_3 на сім`ю з 1 особи: ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

З відповіді Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 12.08.2021 року на звернення ОСОБА_2 від 26.07.2021 року вбачається, що органом приватизації державного житлового фонду Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації приватизація квартири АДРЕСА_1 не здійснювалася. На сьогодні вказана квартира перебуває у власності територіальної громади міста Києва та є житлом поточного звільнення. Крім того на виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 вересня 2014 року № 1017 «Про деякі питання розподілу житлової площі в місті Києві» Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією помісячно передається інформація про наявність жилих приміщень, що звільнилися і перебувають у власності територіальної громади міста Києва до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Повідомили, про неможливість визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 та надати правовстановлюючі документи на неї, оскільки у неї відсутні будь-які правові підстави для користування вказаною квартирою.

Згідно з чергою та актом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.11.2021 № 154 розпорядженням райдержадміністрації від 21.12.2021 № 927 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 надано ОСОБА_1 за першочерговою категорією обліку «Матері-героїні» на склад родини з 3 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Ордер № 000030 серія Б на жиле приміщення за вказаною адресою від 21.12.2021, виданий Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією ОСОБА_1 на сім`ю з 3 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 3 березня 2023 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 27 лютого 2023 року зареєстровано за ОСОБА_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Міністерство оборони України, Міністерство у справах ветеранів, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Відповідно до статті 51 Житлового Кодексу України (далі - ЖК України) жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів місцевих рад, представників громадських об`єднань, трудових колективів.

Відповідно до статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Форма ордера встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством України.

Відповідно до статті 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Приватизація житла, що перебуває у державній або комунальній власності здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири, (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

З метою виконання зазначеної норми законодавства розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління нами в місті Києві» та від 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» районним в місті Києві державним адміністраціям доручено реалізовувати повноваження щодо здійснення приватизації об`єктів державного житлового фонду.

Порядок приватизації, загальні положення, склад документів і порядок їх оформлення при передачі державного житла у власність громадян визначаються Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення), затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 за № 109/17404.

Пунктом 17 Положення передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пленум Верховного Суду України в частині п`ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у зласність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення ОСОБА_3 до Дарницької районної державної адміністрації в установленому законом порядку із заявою щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки, ОСОБА_3 , за життя не виявив своєї волі на приватизацію спірної квартири і набуття на спірну квартирну права власності, за своєї волі не набув права власності на спірну квартиру в порядку приватизації, залишився наймачем даної квартири відповідно до статті 7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а відтак до спадкоємця ОСОБА_2 не перейшло право вимоги визнання за нею права власності на таку квартиру.

Враховуючи те, що квартира АДРЕСА_1 не належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , а у позивачки були відсутні правові підстави для користування вказаною квартирою, то на виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.09.2014 № 107 «Про деякі питання розподілу житлової площі в місті Києві» листом райдержадміністрації від 12.08.2021 № 101-5722/01 інформацію про зазначену квартиру, що звільнилася та перебувала у власності територіальної громади міста Києва було передано до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та згідно з чергою та актом Департаменту будівництва та житлового забезпечення від 25.11.2021 № 154, розпорядженням Дарницької районної державної в місті Києві державної адміністрації «Про розгляд житлових питань» від 21.12.2021 № 927 спірну квартиру надано ОСОБА_4 на сім`ю з 3 осіб та на підставі цього видано ордер № 000030 серія Б, який є підставою для вселення у спірне житлове приміщення.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази звернення ОСОБА_2 з належно оформленою заявою про приватизацію спірної квартири.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення її прав відповідачами.

Будь-які докази подання ОСОБА_1 не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також інших випадків порушення порядку і умов надання жилих приміщень позивачем не надано та не встановлено судом під час розгляду справи.

Доводи позивача про те, що укладення договорів на утримання майна та квитанції про сплату житлово-комунальних послуг свідчать про намір вчинення дій відносно приватизації суд оцінює критично, оскільки зазначені докази не дають підстав для висновку про наявність у позивача права на спірне майно.

Твердження позивача, про те що позивач намагалася використати право на приватизацію спірної квартири шляхом звернення до органів приватизації із заявами від 26.07.2021 року, від 14.09.2021 року, від 12.08.2021 року, від 22.09.2021 року суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджують обставини, викладені у позовній заяві.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська державна адміністрація про визнання дій протиправними, визнання недійсним розпорядження та ордеру на жиле приміщення не підлягає задоволенню в повному обсязі через недоведеність позовних вимог.

Щодо інших доводів сторін, викладених у заявах по суті справи та усних поясненнях, суд зазначає, що у п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява №63566/00) «Пронін проти України» зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, суд відносить витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

Керуючись статтями 10, 12, 77- 83, 89, 95, 141, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська державна адміністрація про визнання дій протиправними, визнання недійсним розпорядження та ордеру на жиле приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА