провадження № 2/336/1108/23
УХВАЛА

іменем України

20 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду заяву про затвердження мирової угоди та мирову угоду від 22 червня 2023 року по цивільній справі №336/1290/23 (номер провадження 2/336/1108/23), за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яцуренко Олена Анатоліївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини,-

за участі:

позивача - ОСОБА_3 ,

представника позивача - адвоката Яцуренко О.А.,

представника органу опіки та піклування - Шовкопляс М.В.,

встановив:

14 лютого 2023 року до суду звернулась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яцуренко О.А. з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини, в якій просить визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

20 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яцуренко О.А. про визначення місця проживання дитини залишено без руху та надано п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

02 березня 2023 року та 06.03.2023 року до суду від позивача надійшла позовна заява (уточнена) та заява до якої долучена квитанція про сплату судового збору, недоліки первісної позовної заяви усунуто.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі №336/1290/23 (номер провадження 2/336/1108/23). Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

23 червня 2023 року до суду від відповідача надійшла заява про затвердження мирової угоди та надано мирову угоду, вказана заява надіслана через відділення укрпошти. В мировій угоді сторони, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 просять провадження по справі закрити, затвердити мирову угоду, відповідно до якої: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є Сторонами у цивільній справі №336/1290/23 яка перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, обговоривши між собою предмет позову, прийшли до висновку про можливість мирного врегулювання даного спору, шляхом укладанням між ними мирової угоди на наступних умовах: 1. Сторони діють свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились мирно врегулювати спір по справі № 336/1290/23 шляхом підписання та виконання мирової угоди. 2. Відповідач визнає позовні вимоги повністю, позивач свої позовні вимоги підтримує. 3. Сторони дійшли згоди, що місце проживання дитини - сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити з матір`ю - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 4. У разі зміни місця проживання дитини позивач зобов`язується повідомити про це відповідача. 5. Спільно Сторони зобов`язуються належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання.

Сторонам відомі наслідки ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням мирової угоди.

Позивач ОСОБА_3 та її представник, в підготовчому судовому засіданні заяву про затвердження мирової угоди підтримали, просили задовольнити, зазначили, що дана угода укладається в інтересах дитини, є добровільною.

Відповідач - ОСОБА_2 , в підготовче судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, надав заяву про затвердження мирової угоди, яку просить задовольнити.

Представник органу опіки та піклування в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження мирової угоди, вважають що дана угода укладена у інтересах дитини та не суперечить положенням чинного законодавства.

Суд, дослідивши мирову угоду, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що укладена сторонами мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах дитини та сторін, вважає, що мирова угода підлягає затвердженню.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до положень, викладених в ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Мирова угода приєднана до справи. Умови укладеної між сторонами мирової угоди не суперечать чинному законодавству і не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

Наслідки укладення мирової угоди сторонам роз`яснені та зрозумілі.

У статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із ч.1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Конвенція про права дитини від 20 листопада 1959 року, виходячи з рівності прав матері та батька, в п. 1 та 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

У ч. 2 ст. 1 Європейської конвенції «Про здійснення прав дітей» записано, що предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав...».

Згідно з ч. 7 та 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява N 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Головним критерієм при визначенні місця проживання дітей, є інтереси дитини, які повинні переважати над інтересами батьків (с. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.10.2001 року). Разом з тим, той із батьків, який не проживає з дитиною, повинен мати можливість підтримувати регулярні контакти з нею, має право на відвідування (рішення Євросуду у справі «Ельсгольц проти Німеччини» від 13.07.2000 року).

Сторони в судовому засідання запевнили, що мирова угода укладається в інтересах дитини, та є добровільною. Сторони укладаючи мирову угоду домовились про наступне: 1. Сторони діють свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились мирно врегулювати спір по справі № 336/1290/23 шляхом підписання та виконання мирової угоди. 2. Відповідач визнає позовні вимоги повністю, позивач свої позовні вимоги підтримує. 3. Сторони дійшли згоди, що місце проживання дитини - сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити з матір`ю - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 4. У разі зміни місця проживання дитини позивач зобов`язується повідомити про це відповідача. 5. Спільно Сторони зобов`язуються належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання.

Умови укладеної між сторонами мирової угоди не суперечать чинному законодавству і не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Визначені сторонами умови мирової угоди стосуються заявленого у позові предмета спору, визначають права та обов`язки сторін у спірному питанні, узгоджуються з вищенаведеними положеннями Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини та не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що при укладенні мирової угоди вони діяли свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки.

Таким чином, укладена між сторонами мирова угода не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, відповідає інтересам обох сторін та їх малолітнього сина, тому суд відповідно до ст. 207 ЦПК України вважає необхідним її затвердити, а провадження у справі закрити.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Керуючись ст.ст. 189, 197, 198, 200, 207-208, 255, 256, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд -

постановив:

Затвердити мирову угоду від 22 червня 2023 року, укладену між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої сторони, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини, за якою:

1. Сторони діють свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились мирно врегулювати спір по цивільній справі № 336/1290/23 шляхом підписання та виконання мирової угоди.

2. Відповідач визнає позовні вимоги повністю, позивач свої позовні вимоги підтримує.

3. Сторони дійшли згоди, що місце проживання дитини - сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити з матір`ю - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

4. У разі зміни місця проживання дитини позивач зобов`язується повідомити про це відповідача.

5. Спільно Сторони зобов`язуються належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання.

Сторони усвідомлюють, що затвердження умов мирової угоди призводитиме до закриття провадження у справі та їм зрозумілі і відомі наслідки ст. ст. 207, 208, 255, 256 ЦПК України.

Дана мирова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами й затвердження ухвалою суду.

Наслідки закриття провадження, передбачені статтею 256 Цивільного процесуального кодексу України, сторонам відомі і зрозумілі.

Мирова угода укладена на добровільних засадах, без примусу, не порушує права та інтереси сторін, інших осіб та держави.

Сторонам роз`яснені наслідки укладення мирової угоди, а саме: ця ухвала має силу судового рішення, обов`язкова до виконання та позбавляє сторони можливості звертатися до суду з позовом з того ж приводу, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Провадження в цивільній справі №336/1290/23 (номер провадження 2/336/1108/23), за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Яцуренко Олена Анатоліївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини, - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

Представник позивача адвокат Яцуренко Олена Анатоліївна, місце знаходження: АДРЕСА_2 ,

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ,

Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, , місцезнаходження: м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, буд. 34.

Дата складання повного судового рішення 20 вересня 2023 року.

Суддя: