"19" вересня 2023 р.
19 серпня 2023 року
Справа 642/2624/23
Провадження 2/642/743/23
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Петрової Н.М.,
за участю секретаря Усиченко К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
22 травня 2023 року до Ленінського районного суду м.Харкова адвокат Горобець Д.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_2 , який зареєстрований 09.07.1994 року Капанським районним відділом ЗАГС, запис №5. Позовна заява обґрунтована тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, що призвело до припинення шлюбно - сімейних відносин. Вважає, що сім`я існує формально, поновлення шлюбу недоцільно і суперечить її інтересам.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2023 справа надійшла в провадження судді Петрової Н.М. (а.с.8).
Ухвалою суду від 26.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, які 08.06.2023 року усунуто (а.с.10).
Ухвалою суду від 08.06.2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.17).
В судове засідання позивач та його представник - адвокат Горобець Д.Г. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом своєчасно та належним чином, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с.1).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом своєчасно та належним чином. До суду надійшов лист, в якому зазначено, що ОСОБА_2 визнає позов, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить суд розглядати справу за її відсутності (а.с.12-13).
Суд, дослідивши вказану заяву від ОСОБА_2 , приходить до висновку про неможливість прийняття її до справи, оскільки вона засвідчена неналежним чином та не зрозуміло ким складена та підписана.
Крім того, до вказаної заяви не додано документів, які посвідчують особу відповідача.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 липня 1994 року згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 15).
Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, подружжя наполягає на розірванні шлюбу, оскільки їх сім`я розпалася остаточно, відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя, примирення і збереження сім`ї неможливі, шлюб існує формально, його збереження суперечило б їх інтересам.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки.
Зазначене конституційне положення знайшло свій подальший розвиток у Сімейному кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Вжите в цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України).
Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.53 СК України).
Відповідно до ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно зі ст.110 СК України кожен із подружжя має право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних правовідносин. При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах - на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу.
Судом встановлено, що відносини між подружжям фактично вже вичерпані, відновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, категорично заперечують проти подальшого збереження сім`ї . За таких обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне.
У відповідності до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Таким чином при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання.
Згідно з ч.8 ст.294 ЦПК України,у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається.
Як вбачається із свідоцтва про шлюб відповідач до реєстрації шлюбу мала прізвище « ОСОБА_3 », а після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка « ОСОБА_3 », тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу й надалі іменуватися цим прізвищем.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,19,81,200,259,264,265 ЦПК, ст.ст.110,112 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позовну заяву позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09.07.1994 року Капанським районним відділом ЗАГС, запис №5 -розірвати.
Відповідачу залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця перебування: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Горобець Дмитро Григорович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000020 від 23.01.2015, адреса: 21050, м. Вінниця, вул. Артинова, буд.46, оф.110.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 19.09.2023.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Наталя ПЕТРОВА