Справа № 216/4601/20
Провадження № 4-с/216/32/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/4601/20 від 09.04.2021 стягнено з російської федерації на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок незаконної збройної агресії російської федерації проти України пов`язаної з незаконною анексією АРК, в розмірі 6 802 500 грн, моральну шкоду в розмірі 1 183 000 грн, всього 7 790 500 грн. Виконавчий лист було видано 20.05.2021, та 23.07.2021 було направлено до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби для примусового виконання.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Торбинської О.М. від 09.08.2022 було відкрито виконавче провадження № 66454881 з примусового виконання виконавчого листа № 216/4601/20, копію якої ОСОБА_1 отримав 09.08.2022.

16.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з заявою про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно посольства російської федерації, в тому числі будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; на рухоме та нерухоме майно публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», кінцевим бенефіціаром якого є російська федерація з 99,772644% статутного капіталу та реалізувати його у встановленому законом порядку; на рухоме та нерухоме майно акціонерного товариства «МР Банк» («Свербанк»), кінцевим бенефіціаром якого є російська федерація зі 100% статутним капіталом; на рухоме та нерухоме майно публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», кінцевим бенефіціаром якого є російська федерація з 99,9737% статутного капіталу та реалізувати його у встановленому законом порядку; на кошти та інші цінності російської федерації, які використовує в своїй діяльності посольство російської федерації; на кошти та інші цінності публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», зокрема на кошти статутного капіталу, які перебувають у касах, на рахунках банків, інших фінансових установах та органах що, здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів; на кошти та інші цінності акціонерного товариства «МР Банк» («Свербанк»), зокрема на кошти статутного капіталу, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках банків, інших фінансових установах та органах що, здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів; на кошти та інші цінності публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», зокрема, на кошти статутного капіталу, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, задля виконання виконавчого листа № 216/4601/20.

12.10.2022 ОСОБА_1 звернуся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Торбинської О.М., за результатом розгляду якої суддя Коваль В.О. ухвалою суду від 29.11.2022, визнав незаконною бездіяльність ОСОБА_2 щодо не розгляду заяви про накладення арешту на майно та майнові права російської федерації, та зобов`язав ОСОБА_2 розглянути заяву від 16.09.2022, направити на адресу скаржника рекомендованим листом із повідомленням про його вручення постанову, прийняту за результатом такого розгляду в строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження». Натомість, до теперішнього часу жодного рішення від головного державного виконавця Торбинської О.М. скаржнику не надходило, що суперечить вимогам ст.ст. 2, 10, 13, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на вищевикладені обставини, скаржник просив суд визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ Торбинської О.М. щодо умисного невиконання ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.11.2022 в частині, що стосується зобов`язання розгляду ОСОБА_2 заяви скаржника від 16.09.2022 про накладення арешту на майнові та грошові активи російської федерації; постановити відносно ОСОБА_2 окрему ухвалу за умисне невиконання ухвали суду, та направити органам до повноважень яких належить притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Вірченко Ю.М. в судове засідання не з`явився, надав суду заперечення, зі змісту яких встановлено, що постановою головного державного виконавця Торбинської О.М. від 28.07.2022 відкрито виконавче провадження № 66454881 з примусового виконання виконавчого листа № 216/4601/20. Після цього, 28.07.2022 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з метою оптимізації роботи відділу примусового виконання рішень, виконавче провадження № 66454881, яке перебувало у провадженні ОСОБА_2 було передано державному виконавцю Назаровцю А.Т.

01.09.2022 державним виконавцем Назаровцем А.Т. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 66454881 до зведеного виконавчого провадження № 59036926.

17.10.2022 на заяву ОСОБА_1 від 16.09.2022 було надано відповідь.

09.08.2023 дорученням начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби зведене виконавче провадження № 59036926 в складі якого перебуває виконавче провадження № 66454881 передано державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Онопрієнко І.В.

Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до управління забезпечення та документообігу Міністерства юстиції України направлено письмовий запит стосовно звернення ОСОБА_1 з заявою про виконання ухвали суду Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.11.2019 № 216/4601/20, та надходження цієї ухвали з суду. Виконання запиту потребує певного часу. Окрім того, ОСОБА_1 не надав суду доказів звернення до Міністерства юстиції України з заявою про виконання вищевказаної ухвали суду. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просив суд закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , як таку, що не підлягає розгляду в цивільному судочинстві, з огляду на те, що оскарження рішень, дій, чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу виконавчої служби під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України.

Вивчивши матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд, дослідивши матеріали скарги встановив, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. від 28.07.2022, відкрито виконавче провадження № 66454881, з примусового виконання виконавчого листа № 216/4601/20 виданого 20.05.2021 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з російської федерації на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в розмірі 6 602 500 грн, та моральної шкоди в розмірі 1 183 000 грн, а всього 7 790 500 грн.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частинами 1, 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документу, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця А.Т. від 01.09.2022 приєднано виконавче провадження № 66454881 з примусового виконання виконавчого листа № 216/4601/20 від 20.05.2021, до зведеного виконавчого провадження № 59036926, яке веде ВПВР ДДВС МЮУ.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Згідно частини 1, пунктом 7 частини 3 статті 18 цього Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Судом встановлено, що на звернення ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 16.09.2022, листом заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І. від 17.10.2022, ОСОБА_1 надано обширно відповідь з роз`ясненням діючих норм законодавства в порядку виконання рішень про стягнення коштів з російської федерації.

Дорученням заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту держаної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима І.С. від 09.08.2023, доручено: головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцю А.Т. передати для подальшого здійснення примусового виконання рішень зведене виконавче провадження № 59036926, до складу якого входять інші виконавчі провадження за якими боржником є російська федерація, державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В.

Ухвала Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.11.2022 знаходиться на стадії виконання увідділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Разом з тим, розділом VII ЦПК України визначено порядок розгляду скарг сторін виконавчого провадження вразі порушення їхніх прав чи свобод, на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає помилковим клопотання представникавідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , у зв`язку з розглядом за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи встановленні та досліджені обставини, судом не встановлено бездіяльності головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. в ході примусового виконання виконавчого листа № 216/4601/20 від 20.05.2021 у виконавчому провадженні № 66454881, яке з 01.09.2022 приєднане до зведеного виконавчого провадження № 59036926, яке знаходиться на виконанні ВПВР ДДВС МЮУ, з виконання виконавчих листів про стягнення заборгованості із російської федерації.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 447-451 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07 вересня 2023 року.

Суддя Ю.В.Онопченко