Справа № 740/3719/23
Провадження № 2/740/889/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Ісаєнко А.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Негоди С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2020 по 31.03.2023 в розмірі 92 388 грн. 03 коп.

Позов аргументує тим, що з 08.10.2016 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 21.02.2018 дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області вiд 27.04.2018 на її користь стягнуто з відповідача аліменти на їх неповнолітню дитину ОСОБА_3 починаючи з 04.04.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Проте відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 31.03.2023 утворилась заборгованість у сумі 92 388,03 грн., що у свою чергу, є підставою для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Згідно розрахунку сума неустойки (пені) за період з 01.04.2020 по 31.03.2023 становить 405 678, 68 грн. Ураховуючи вимоги ст. 196 СК України щодо обмеження максимальної суми пені, яка може бути стягнута рішенням суду, - не більше 100 відсотків заборгованості, просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі заборгованості 92 388 грн. 03 коп.

Ухвалою судді 21.06.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач відзив не подав. Представником відповідача надіслано заяву про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, так як він з квітня 2021 року по даний час працює у ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів", але жодного разу заробітну плату не отримував, а відтак за цей період заборгованість по аліментах утворилася не з його вини. Крім того, перебуває у шлюбі з 04.04.2028 та має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дані обставини свідчать про скрутне матеріальне становище. У наданому позивачем розрахунку заборгованості по аліментах від 03.04.2023 державним виконавцем невірно обчислений розмір заборгованості як платника, який не працював, з базою нарахування, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, тоді як мав здійснювати нарахування виходячи х фактичного заробітку (доходу).

Позивач та її представник адвокат Негода С.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позові. Представник позивача зазначила, що відповідач, при наявності перед ним боргу зі сторони роботодавця, не вжив заходів для працевлаштування в іншого роботодавця, не оскаржував накладення органами державної виконавчої служби на нього штрафів за несплату аліментів, за відомостями виконавчої служби не підтверджено, що він проживає у Ніжині, а відповідно незрозуміло як він може працювати у ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів". Вказувала про порушення вимог ст. 178 ЦПК України при подачі до суду стороною відповідача документів, та відсутністю у зв"язку з цим підстав приймати їх судом, ненадання відповідачем свого розрахунку заборгованості.

Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За правилами ч. 1, 5, 7, 8 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову, до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч. 1 ст. 195 СК України)

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч. 2 ст. 195 СК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Судом встановлено, що Ніжинським відділом ДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 04.06.2018 відкрито виконавче провадження № 56501759 з виконання судового наказу (справа № 740/1438/18 провадження № 2-н/740/169/18) від 27.04.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 04.04.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).

Позивачем надано розрахунок заборгованості по аліментах від 03.04.2023 та довідка від 04.04.2023 № 23917, видана старшим державним виконавцем Ніжинського відділу ДВС, згідно з якими сума заборгованості по аліментах відповідача станом на 31.03.2023 складає 92 388,03 грн. (а.с. 13,14).

24.07.2023 старшим державним виконавцем Ніжинського відділу ДВС складено розрахунок розміру заборгованості по аліментах, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_2 станом на 31.03.2023 складає 74 675,76 грн, а на 30.06.2023 - 78 957,86 грн, що підтверджується копією розрахунку, надісланою до суду відповідачем (а.с. 27 на звороті).

Суд бере до уваги розрахунок заборгованості по аліментах, виконаний державним виконавцем 24.07.2023, оскільки в ньому заборгованість за аліментами визначено виходячи з фактичного заробітку (доходу) з урахуванням розміру заробітної плати відповідача, що відповідає положенням ч. 1 ст. 195 СК України, оскільки з квітня 2021 року відповідач працює у ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів".

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

У пункті 22 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2018 у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 уточнюючи наведений висновок зазначив, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

З копії довідки Державного підприємства «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» від 23.07.2023 вбачається, що ОСОБА_2 працює на комбінаті на посаді стрільця. Нарахування заробітної плати здійснювалось за період з квітня 2021 року по лютий 2022 року та з січня 2023 року по червень 2023 року. З березня 2022 року по грудень 2022 року заробітна плата не нараховувалась (а.с. 25 на звороті).

Копією довідки ДП «Ніжинський комбінат хлібопродуктів» від 26.07.2023 року за №128 підтверджується, що заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 за період з 02.04.2021 по червень 2023 року включно становить 86 593,24 грн. (а.с. 26)

Таким чином, суд доходить висновку, що заборгованість зі сплати аліментів відповідачем протягом періоду з квітня 2021 року по червень 2023 року, виникла з незалежної від особи, поважної причини, а саме невиплати заробітної плати за місцем роботи останнього, що виключає відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) за вказаний період. Одночасно суд констатує наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2020 року по березень 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позов з ухвалою про відкриття провадження у справі відповідач отримав 29.06.2023, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 21). Представником відповідача 27.07.2023 подані докази після закінчення 14.07.2023 встановленого судом в ухвалі про відкритя провадження 15-денного строку, зокрема розрахунок державного виконавця від 24.07.2023 заборгованості по аліментах, довідки ДП ""Ніжинський комбінат хлібопродуктів" від 23.07.2023 та від 26.07.2023 про працевлаштування відповідача та борг перед ним по заробітній платі.

Доводи представника позивача, що дані докази не можуть бути прийняті в якості доказу, не заслуговують на увагу, оскільки на момент закінчення 14.07.2023 строку подання відзиву зазначені документи ще не були виготовлені, що позбавляло відповідача подання їх до суду, а відтак відсутні підстави для висновку, що вони не подані у встановлений судом строк без поважних причин.

При проведенні розрахунку суми неустойки (пені), яку слід стягнути з відповідача, судом беруться до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц, за якими розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць Х кількість днів заборгованості Х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Також суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, в яких зауважено, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Таким чином, розмір неустойки (пені) за період з 01.04.2020 по 31.03.2021 всього становить 35 654, 68 грн.:

2020 рік

за квітень 2020 року 3 246,68 грн. = 889,50 грн. (місячний платіж) Х 365 (кількість днів заборгованості за період з 01.04.2020 по 31.03.2021) Х 1%;

за травень 2020 року 2 979,83 грн. = 889,50 грн (місячний платіж) Х 335 (кількість днів заборгованості за період з 01.05.2020 по 31.03.2021) Х 1%;

за червень 2020 року 2 704,08 грн. = 889,50 грн (місячний платіж) Х 304 (кількість днів заборгованості за період з 01.06.2020 по 31.03.2021) Х 1%;

за липень 2020 року 5 170,16 грн. = 1886,92 грн (місячний платіж) Х 274 (кількість днів заборгованості за період з 01.07.2020 по 31.03.2021) Х 1%;

за серпень 2020 року 4 585,22 грн. = 1886,92 грн (місячний платіж) Х 243 (кількість днів заборгованості за період з 01.08.2020 по 31.03.2021) Х 1%;

за вересень 2020 року 4 000,27 грн. = 1886,92 грн (місячний платіж) Х 212 (кількість днів заборгованості за період з 01.09.2020 по 31.03.2021) Х 1%;

за жовтень 2020 року 3 703,77 грн. = 2035,04 грн (місячний платіж) Х 182 (кількість днів заборгованості за період з 01.10.2020 по 31.03.2021) Х 1%;

за листопад 2020 року 3 072,91 грн. = 2035,04 грн (місячний платіж) Х 151 (кількість днів заборгованості за період з 01.11.2020 по 31.03.2021) Х 1%;

за грудень 2020 року 2 462,40 грн. = 2035,04 грн (місячний платіж) Х 121 (кількість днів заборгованості за період з 01.12.2020 по 31.03.2021) Х 1%;

2021 рік

за січень 2021 року 1 864,68 грн. = 2071,87 грн. (місячний платіж) Х 90 (кількість днів заборгованості за період з 01.01.2021 по 31.03.2021) Х 1%;

за лютий 2021 року 1 222,40 грн. = 2071,87 грн. (місячний платіж) Х 59 (кількість днів заборгованості за період з 01.02.2021 по 31.03.2021) Х 1%;

за березень 2021 року 642,28 грн. = 2071,87 грн. (місячний платіж) Х 31 (кількість днів заборгованості за період з 01.03.2021 по 31.03.2021) Х 1%.

Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується, на що вказав Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 у справі № 711/679/21.

Таким чином загальна розрахункова сума неустойки за період, у який аліменти не сплачувалися з вини відповідача (з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року) становить 35 654 грн. 68 коп., але в силу приписів частини 1 статті 196 СК України максимальний розмір цієї неустойки обмежується 100 % заборгованості, за несплату якої її нараховано, тобто 24 676 грн. 49 коп., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справі звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення з відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 1073 грн 60 коп. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року у сумі 24 676 (двадцять чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 49 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено і підписано 21 вересня 2023 року.

Суддя І.М. Карпусь