Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5340/23 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т.Б.
Категорія 85 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Галацевич О.М., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/5340/23 за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Большакової Т.Б. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на строк 5 місяців із заборонами:

- перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися на 50 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Вимоги заяви обґрунтовувала тим, що з 18.02.2014 по теперішній час заявниця перебуває з заінтересованою особою ОСОБА_2 у шлюбі, проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , який належить заявниці на праві власності. Також зазначає, що з 2014 потерпає від домашнього насильства, яке над нею вчиняє її чоловік ОСОБА_2 . Останній, чинить на неї психологічне насильство та економічне. Дані форми насильства проявляються в тому, що ОСОБА_2 , перебуваючи в будинку починає принижувати заявницю та виражатися до неї нецензурною лайкою, принижуючи честь та гідність як жінки. 20.10.2022 останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов додому та почав ображати заявницю, висловлюючись в її сторону нецензурною лайкою та погрожував її задушити. Заінтересована особа постійно намагається вигнати заявницю з її будинку, який належить їй на праві власності, викрав у заявниці всі документи та не віддає, мотивуючи тим, що в цьому будинку вона не повинна проживати. При деяких конфліктах, які вчинялися ОСОБА_2 заявниця працівників поліції не викликала, оскільки боялася за своє життя. Поліція неодноразово складала адміністративні протоколи на заінтересовану сторону та Бердичівський міськрайонний судом Житомирської області його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказані міри не дали належного результату та не виправили поведінку чоловіка.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Видано обмежувальний припис терміном на три місяці стосовно ОСОБА_2 , якому заборонено:

- перебувати у місці спільного проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися на 50 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні решти заяви відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 . На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що про існування проколів про адмінправопорушення йому нічого не відомо, у нього ніяких пояснень працівники поліції не відбирали та не ознайомлювали з протоколами. Вказує, що саме бажання заявниці отримати у власність будинок, у якому вони проживають, і який належить йому на праві приватної власності, спонукало її звернутися до суду із вказаною заявою. Крім того, ОСОБА_1 ввела суд в оману, вказавши у заяві, що будинок належить їй на праві власності. Вказує, що він є інвалідом третьої групи, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, а оскаржуване судове рішення порушує його гарантоване Конституцією України право на житло.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2014, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Бердичівської міської ради, ОСОБА_2 на праві приватної власності з 06.12.2004 належить будинок АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області від 14.08.2023 за № 3479/203/04-2023, у період з січня 2022 по серпень 2023 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за фактами вчинення домашнього насильства 20.10.2022 та 21.10.2022 відносно дружини ОСОБА_1 (протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАВ 526549 від 11.11.2022, ВАВ 174980 від 11.11.2022). Разом з тим, ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА 320291 від 25.05.2023 року. З 11.11.2022 ОСОБА_2 перебуває на профілактичному обліку Бердичівського РВП ГУНП, як особа, що вчинила домашнє насильство.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції посилався на те, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та існує необхідність у видачі обмежувального припису.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 2, 7 частини другої статті 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, що переглядається, встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як подружжям існують неприязні відносини.

Необхідність видачі обмежувального припису заявник аргументувала вчиненням щодо неї домашнього насильства.

Так встановлено, що постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.12.2022 року (справа №274/6672/22) ОСОБА_2 за фактом вчинення 10.10. 2022 та 11.10.2022 року домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , яке виразилось у формі образ нецензурною лайкою притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України у виді штрафу в розмірі п`ятнадцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 255 грн.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.07.2023 року (справа №274/4225/22) ОСОБА_2 за фактом вчинення 25.05.2023 року домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , яке виразилось у формі образ нецензурною лайкою, погроз притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Інших доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , що має регулярний та постійний характер, яке загрожує здоров`ю особи, заявницею суду не надано.

Сам факт звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів стосовно неправомірних дій ОСОБА_2 відносно неї свідчить про наявність конфлікту між заявником та ОСОБА_2 , але не підтверджує факт того, що останній вчинив щодо неї домашнє насильство, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Разом з тим, матеріалами справи спростовуються доводи ОСОБА_1 про те, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , оскільки з свідоцтва про право власності на нерухоме майно вбачається, що саме ОСОБА_2 є власником нерухомого майна.

Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого Житомирською облдержадміністрацією 29 грудня 1992 року, ОСОБА_2 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС ( категорія №3).

Згідно посвідчення № НОМЕР_3 , видано Пенсійним фондом України 02.12.2015, ОСОБА_2 призначена пенсія по 3 групі інвалідності загального захворювання.

З довідки виданої Комунальним некомерційним підприємством « Центр первинної медико-санітарної допомоги Бердичівської міської ради» №837 від 21 серпня 2023 року вбачається, що за медичною карткою амбулаторного хворого №0064 ОСОБА_2 встановлено діагноз: ІХС атеросклеротичний кардіосклероз, симптоматична артеріальна гіпертензія, СН I цереброваскулярна хвороба, енцефалоптія змішаного генезу ст. III, розповсюджений остеохондроз хребта.

Таким чином, ОСОБА_1 , в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо неї, а також ризиків, які можуть наступити у майбутньому у випадку не видачі щодо ОСОБА_2 обмежувального припису.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 20 вересня року.

Головуючий

Судді