Дата документу 14.09.2023Справа № 643/6052/19
Провадження № 2/554/6387/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Рябченко В.В.,

за участю учасників справи:

представник відповідача: адвокат Кутепов І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності; треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у квітні 2019 року звернувся до Московського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов), в якому просить витребувати у ОСОБА_5 з незаконного володіння 37/125 частин квартири АДРЕСА_1 , як спільне сумісне майно придбане за час шлюбу ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 37/125 частин квартири АДРЕСА_1 пісдя смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати у ОСОБА_5 з незаконного володіння 44/325 частин квартири АДРЕСА_1 , як обов`язкову частину у спадковому майні, яку успадкувала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 44/325 частин квартири АДРЕСА_1 пісдя смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у лютому 2012 року ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дізналася, що Московським районним судом м.Харкова 24.01.2011 року винесено заочне рішення у цивільній справі, яким позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , треті особи: Харківська міська рада, Одинадцята харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності залишений без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 задоволений в повному обсязі. За ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину квартири за адресою АДРЕСА_2 , і за ОСОБА_8 визнано право власності на 1/2 частини квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Незважаючи на те, що в Московському районному суді м.Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_6 відносно права власності на частину квартири за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 29.04.2011 року уклав договір купівлі-продажу частини спірної квартири з ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_8 29.04.2011 року уклала договір дарування частини зазначеної квартири з ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_6 звернулася з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, однак позов за її життя судом не був прийнятий.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся з заявою про прийняття спадщини, але нотаріусомОдинадцятої харківської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що право власності на частину спірної квартири зареєстровано за іншою особою.

Позивач також зазначив, що з 31.12.1975 року по 10.04.1985 року ОСОБА_6 перебувала в шлюбі з ОСОБА_9 . У цей період ними було сплачено пайові внески за кооперативну квартиру АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу 10.04.1985 року рішенням Московського районного суду м.Харкова ОСОБА_10 виділено житлову площу 11,7 кв.м квартири АДРЕСА_1 вартістю 2667,74 руб., визнавши за нею право власності на вказану частину паю. Згідно довідки БЖК «Брест» від 01.06.2010 року, вартість квартири АДРЕСА_1 становила 9002 руб. Отже, 2667,74 руб. становить 29,6% вартості квартири, що складає 37/125 частин квартири і ця частина є власністю ОСОБА_6 як частина спільно нажитого майна під час шлюбу з ОСОБА_9 . Частина квартири, що залишилася у власності ОСОБА_9 , складає 88/125 частини квартири.

20.08.1999 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 знову зареєстрували шлюб, який був розірваний 08.04.2003 року. 20.03.2009 року позивач знову зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.

За життя ОСОБА_9 все своє майно в рівних частках заповідав ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які прийняли спадщину після ОСОБА_9 та заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 24.01.2011 року за ними визнано право власності по 1/2 частці за кожним зазначеної квартири. 29.04.2011 року ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_8 подарувала свої частки зазначеної квартири ОСОБА_5 .

Оскільки ОСОБА_6 була непрацездатною вдовою, вона набула право на обов`язкову частку у спадщині, яку вона прийняла після смерті ОСОБА_9 , та яка становить 44/325 (88/375:2) частини квартири АДРЕСА_1 . В оформленні спадщини ОСОБА_6 було нотаріусом відмовлено, оскільки майно зареєстровано за іншою особою, тому ОСОБА_6 зверталася до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивач, як єдиний спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , також не може успадкувати частину квартири АДРЕСА_1 , тому змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 19.04.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 30.01.2020 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 03.03.2020 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 21.04.2020 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (згідно розпорядження керівника апарату про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ).

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 27.05.2020 року залучено до участі в справі ОСОБА_8 , ОСОБА_4 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 06.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, паспорту, ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_12 (т.2 а.с.7-12).

В уточненій позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить витребувати у ОСОБА_2 з незаконного володіння 37/125 частин квартири АДРЕСА_1 , як спільне сумісне майно придбане за час шлюбу ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 37/125 частин квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати уОСОБА_2 з незаконного володіння 44/325 частин квартири АДРЕСА_1 , як обов`язкову частину у спадковому майні, яку успадкувала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 44/325 частин квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог позивач, окрім зазначеного в первісному позові, вказав на те, що під час розгляду справи в Московському районному суді м.Харкова ОСОБА_5 , незважаючи на наявність справи в суді, продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , яка 29.01.2021 року придбала зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до умов договору ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 купила спірну квартиру за 705 000 грн., при цьому ОСОБА_5 зазначила, що відносно квартири не існує судового спору (п.3.1), що не відпадає дійсності (т.2 а.с.32- 36).

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 18.05.2021 року задоволено клопотання представника позивача та замінено відповідача ОСОБА_5 на належного відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 02.06.2021 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28.04.2023 року справу прийнято до провадження та вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.07.2023 року залучено до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Скородєлов С.В. до суду повторно не з`явилися (15.08.2023 року, 14.09.2023 року), про розгляд справи сторона позивача повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Скородєлов С.В. просив про відкладення розгляду справи, яка призначена до розгляду на 14.09.2023 року, у зв`язку з його відрядженням за межі міста.

Суд, у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність сторони позивача.

Представник відповідача адвокатКутепов І.О., в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, щоОСОБА_2 набула право власності на квартиру на законних підставах; на це майно не було ніяких обтяжень. Вже неодноразово судами розглядався даний предмет спору, вирішені питання про власність на цю квартиру. Вважає, що позов сформовано зі зловживанням правами, лише поміняли позивача та відповідача.

Треті скоби: ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третіх осіб.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 . За життя ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з ОСОБА_9 , після смерті якого претендувала на частину квартири, оскільки є непрацездатною вдовою та має право на обов`язкову частку у спадщині, яку вона прийняла після смерті ОСОБА_9 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.04.2011 року, ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 1/2 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.224).

Відповідно до договору дарування від 29.04.2011 року, ОСОБА_8 передала у власність ОСОБА_5 безоплатно, як дарунок, належну їй 1/2 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.225).

Крім того, заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 24.01.2011 року за ОСОБА_8 та ОСОБА_4 визнано право власності по 1/2 частці за кожним зазначеної квартири.

Таким чином, 29.04.2011 року ОСОБА_5 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Московського районного суду м.Харкова від 11.12.2012 року позов ОСОБА_4 , ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про визнання за ними права власності в порядку спадкування за заповітом задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про визнання права власності на частину квартири, грошових вкладів в порядку спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування обов`язкової частки - залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м.Харкова від 11.12.2012 року сторонами не оскаржувалося.

Згідно матеріалів позову, заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 11.07.2013 року визнано за ОСОБА_6 право власності на 37/100 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Витребувано у ОСОБА_5 37/100 частки квартири АДРЕСА_1 . Припинено право власності ОСОБА_5 на 37/100 частки квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_6 право власності на 63/600 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребувано у ОСОБА_5 63/600 частки квартири АДРЕСА_1 ; припинено право власності ОСОБА_5 на 63/600 частки квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08.06.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 11.07.2013 року скасовано і ухвалено нове рішення по суті позовних вимог. Відмовлено ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог (т.1 а.с. 226-229 ).

Згідно зазначеного рішення апеляційного суду Харківської області від 08.06.2017 року, апеляційний суд вважає, що позивач ОСОБА_6 має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_9 . Однак, ці вимоги були вже предметом розгляду і по ним ухвалене рішення, яке ніким, в тому числі й ОСОБА_6 , не оскаржене, воно набрало законної сили. Крім того, відповідно вказаного рішення апеляційного суду Харківської області, доказів про те, що ОСОБА_6 у встановленому законом порядку набула право власності на частини спірної квартири, які вона просить витребувати, суду не надано.

Згідно договору купівлі-продажу від 29.01.2021 року ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 купила спірну квартиру АДРЕСА_1 за 705 000 грн. ( т.2 а.с.39-40 Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ).

За приписами ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

З матеріалів справи вбачається, що обставини належності ОСОБА_6 права власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спільної сумісної власності подружжя та обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_9 вже були предметом розгляду, і по ним ухвалене рішення про відмову ОСОБА_6 у задоволенні цих вимог, рішення суду набрало законної сили. Тому, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 37/125 частин квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнання за ОСОБА_1 права власності на 44/325 частин квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягають задоволенню.

Крім того, ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві ставить вимоги про витребування у ОСОБА_2 із чужого незаконного володіння 37/125 та 44/325 частин квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування у ОСОБА_2 з незаконного володіння 37/125 частин квартири АДРЕСА_1 , як спільне сумісне майно придбане за час шлюбу ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребування у ОСОБА_2 з незаконного володіння 44/325 частин квартири АДРЕСА_1 , як обов`язкову частину у спадковому майні, яку успадкувала ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , - необґрунтованими та безпідставними.

Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині суд виходить з того, що доказів того, що як ОСОБА_6 так і ОСОБА_1 у встановленому законом порядку набули право власності на частини спірної квартири АДРЕСА_1 , які просить витребувати позивач у відповідача, суду не надано.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів: 1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів: 1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України: 1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстав для задоволення позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності суд не вбачає.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову по суті вимог.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.16,386,387,388 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності; треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

третя особа: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_5 ;

третя особа: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_6 ;

Повний текст судового рішення складено 19.09.2023 року.

Суддя А.М.Чуванова