Справа № 559/2596/23
Провадження № 2/559/611/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суду Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом представника адвоката Мервінського Валентина Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

встановив:

представник-адвокат Мервінський В.В. звернувся у суд в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що позивачка з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2009 року. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2010 року народження та ОСОБА_4 , 2016 року народження. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка не має можливості забезпечувати дітей всім необхідним, вона самостійно не спроможна в повній мірі забезпечити матеріальні потреби дітей. Відповідач офіційно ніде не працює, приїжджає до дітей дуже рідко і останнім часом не надає коштів на утримання дітей. Просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 03 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Предстанвик позивача - адвокат Мервінський В.В. просить справу розглядати у відсутності сторонни позивача, про що подав письмову заяву. Зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача - адвокат Пасічник Ю.О. подав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у відсутності відповідача та його представника. Разом з тим, відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2009 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.6).

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтвах про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 їхніми батьками вказані сторонни по справі (а.с.7-8).

Діти зареєстровані та проживають з позивачкою по справі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.7 зворот, 8 зворот).

Відповідно до ч. 6, 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Оскільки відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню дітей, чим порушує права позивачки та неповнолітніх дітей, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в частці 1/3 від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивачки, неповнолітніх дітей та відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень суд приходить до такого висновку.

Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч.1 - ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу предстанвиком позивач були надані такі документи: Ордер серія ВК №1096808 від 29.07.2023 року, Договір про представництво інтересів та надання правничої допомоги від 25.07.3023, довідка розрахунок про оплату витрат на правничу допомогу від 29.07.2023, згідно якої ОСОБА_1 сплачену грошову винагороду адвокату ОСОБА_5 в розмірі 3000 грн. та тквитанція до прибуткового касового ордера №5 від 25.07.2023.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141, 142 ЦПК України 1073,60 грн судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, ст. ст. 141, 180-185, 191 СК України, суд

вирішив:

позов представника адвоката Мервінського Валентина Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серія НОМЕР_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Панчук