Провадження № 2/761/3557/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.,

за участю секретаря: Панчоха Д.А.,

представник позивача: ОСОБА_6,

представник відповідача: Горбенко І.М.,

представник третьої особи: Левків С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва, в залі судових засідань, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в особі відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в особі відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, згідно якого, з урахуванням уточненої позовної заяви просив:

- визнати протиправною відмову Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, в особі Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, оформлену листом за вих. №211 від 03.07.2020 року та за вих. №369 від 09.07.2021, у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на кімнату № 53 в комунальній квартирі АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію, в особі Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово- комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, видати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на кімнату № 53 в комунальній квартирі АДРЕСА_1 ;

- стягнути із Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Позиція позивача.

На виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року у справі № 22- ц/76/8096/2016, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2016 року, ОСОБА_1 надано кімнату № 53 у загальній квартирі АДРЕСА_1 , про що видано ордер Шевченківською РДА від 30.12.2016 року за №06184.

У зв`язку з наявністю підстав для приватизації вищевказаної кімнати, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 неодноразово подавав пакет документів, передбачених Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року.

Позивач тричі звертався до Органу приватизації з проханням здійснити видачу свідоцтва про право власності на житло, а саме кімнати № 53 у загальній квартирі АДРЕСА_1 .

Кожного разу, усуваючи попередньо заявлені відповідачем недоліки, відповідачем зазначалися все нові підстави для відмови. Зокрема, при повторному зверненні до відповідача, листом Органу приватизації за вих. №211 від 03.07.2020 року, серед підстав для відмови додатково було визначено, що 1) «орган приватизації не має правових підстав на прийняття рішення щодо приватизації та видачі свідоцтва про право власності на кімнату № 53 у приміщенні комунальної квартири АДРЕСА_1 », втім зазначена підстава не була визначена в попередній відмові.

Також у повторній відмові за фактом другого звернення відповідачем були запитані 2) копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між Вами (мається на увазі ОСОБА_1 ), ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та 3) довідки про місця реєстрації та чи використав право на безоплатну приватизацію державного житла: ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 по 30.05.1994.

За фактом третього звернення до Органу приватизації, листом Органу приватизації за вих. №369 від 09.07.2021, ОСОБА_1 знову було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житло з мотивів того, що 1) Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» не уповноважувало відділ (орган) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на прийняття рішень з питань приватизації житла, оформлення та видачу свідоцтв про право власності на житло по вищезазначеній кімнаті, 2) у пакеті документів відсутні: заява на приватизацію кімнати № 53 у приміщенні комунальної квартири АДРЕСА_1 та 3) довідки про місця реєстрації та чи використав право на безоплатну приватизацію державного житла: ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 по 30.05.1994.

З огляду на зазначене, позивач вважає надуманими підстави для відмови у приватизації кімнати, наданої останньому відповідно до ордеру від 30.12.2016 року №06184, виданого Шевченківською РДА.

Позиція відповідача.

Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація є органом державної влади, що діє згідно з Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та реалізує окремі делеговані йому повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), визначені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації №121 від 31.01.2011 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень».

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.05.2004 № 908 «Про гуртожитки на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 закріплений за Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» на праві господарського відання.

У пакеті документів позивача відсутні:

- заява на приватизацію кімнати № 53 у приміщенні комунальної квартири АДРЕСА_1 ;

- довідки про місця реєстрації та чи використав право на безоплатну приватизацію державного житла: ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 по 30.05.1994.

Заява на приватизацію була оформлена неналежним чином.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, вирішено відмовити у видачі свідоцтва про право власності на житло.

Жодних доказів на підтвердження факту порушення Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією охоронюваних законом прав та інтересів позивача останнім не надано.

Позиція третьої особи.

КП «Спецжитлофонд» не є органом приватизації та не наділене таким обсягом повноважень, а повноваження щодо приватизації жилих приміщень будинків делеговано районним в місті Києві держаним адміністраціям.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.05.2004 № 908 «Про гуртожитки на АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 на АДРЕСА_4 ( ОСОБА_5 ) був закріплений за КП «Спецжитлофонд» на праві господарського відання.

Згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 11.08.2005 № 1495 «Про використання будинків на АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 » будинок на АДРЕСА_4 ( ОСОБА_5 ) визнано жилими будинками з загальними квартирами.

Зі змісту даних розпоряджень чітко видно, що будинок АДРЕСА_6 є житловим будинком, власником якого є територіальна громада м. Києва, яка в особі компетентного органу закріпила на праві повного господарського відання за КП «Спецжитлофонд».

Право господарського відання є однією з правових форм реалізації права власності.

Відповідно до пункту 4.2. Статуту КП «Спецжитлофонд» майно підприємства належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і закріплене за ним власником або уповноваженим органом на праві господарського відання.

Розпорядженням Шевченківської РДА № 795 від 27.12.2016 ОСОБА_1 надано кімнату № 53 , жилою площею 18,20 кв.м. комунальної квартири АДРЕСА_1 . На виконання розпорядження № 06184 серія Б на жиле приміщення від 30.12.2016 та зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 у вищевказаній кімнаті.

Звертаючись до органу приватизації - позивач не надав декілька документів, передбачених Положенням. Зокрема, у листі Відділу (органу) приватизації Державного житлового фонду Управління житлово- комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.07.2021 № 369 зазначається про відсутність в пакеті документів позивача заяви на приватизацію, встановленого зразка та довідки про місце реєстрації та підтвердження використання права на безоплатну приватизацію державного житла; у листі від 03.07.2020 № 211 також зазначається про відсутність документів, що підтверджують родинні відносини між заявником та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Надаючи відмову у приватизації Відділ (орган) приватизації Державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації чітко зазначав підстави відмови, роз`яснював перелік необхідних документів та повідомляв про право позивача повторно звернутись до Центру надання адміністративних послуг у разі подання у встановленому законодавством порядку необхідних документів.

Рух справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О.

11.10.2021 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків.

16.11.2021 на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, та клопотання про витребування доказів.

22 листопада 2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

06.05.2022 на адресу суду від третьої особи надійшли пояснення.

17.05.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

04.07.2022 на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою суду від 08.02.2023 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (м. Київ, вул. Госпітальна, буд.12-г) інформацію (у вигляді довідки) про те чи були нараховані та чи використовував ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 і.п.н. НОМЕР_2 житлові чеки для приватизації державного житлового фонду, а у разі їх використання зазначити дату.

23.03.2023 на адресу суду від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на виконання вимог ухвали від 08.02.2023 надійшла відповідь.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечувала.

У судовому засіданні представник третьої особи Левків С.М. проти задоволення позову заперечувала.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Як вбачається із позовної заяви та встановлено судом, на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року у справі № 22- ц/76/8096/2016, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2016 року, ОСОБА_1 надано кімнату № 53 у загальній квартирі АДРЕСА_1 , про що видано ордер Шевченківською РДА від 30.12.2016 року за №06184.

У зв`язку з наявністю підстав для приватизації вищевказаної кімнати, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 неодноразово подавав пакет документів, передбачених Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року (далі - Положення №396).

Листом Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Орган приватизації) вих. №226 від 07.07.2017 року повідомлено про подання неповного пакету документів, у зв`язку з чим вирішено відмовити у видачі свідоцтва про право власності на житло.

Усунувши зазначені недоліки, 10.06.2020 представник ОСОБА_1 повторно звернувся до Органу приватизації із заявою про надання адміністративної послуги «Оформлення та видача свідоцтва про право власності на житло».

Листом Органу приватизації за вих. №211 від 03.07.2020 року повідомлено, що орган приватизації не має правових підстав на прийняття рішення щодо приватизації та видачі свідоцтва про право власності на кімнату № 53 у приміщенні комунальної квартири АДРЕСА_1 , оскільки вищезазначений будинок не передано до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та він перебуває на праві господарського відання у Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд».

09 червня 2021 року представником ОСОБА_1 до раніше поданих документів до заяви з реєстраційним номером 72045-01-04 було надано відповідні підтверджуючі матеріали. Зокрема, на підтвердження родинних зав`язків позивача з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було надано свідоцтво про народження ОСОБА_1 з якого вбачається, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є його батьками. На підтвердження того, що батьки ОСОБА_1 ніколи не брали участь у приватизації державного житлового фонду, в тому числі за період з 01.01.1993 по 30.05.1994, останніми було надано відповідні заяви. Зазначені матеріали разом із супровідним листом (заявою) були подані до Органу приватизації через Центр надання адміністративних послуг.

Листом Органу приватизації за вих. №369 від 09.07.2021 ОСОБА_1 відмовлено повторно у видачі свідоцтва про право власності на житло.

В подальшому, адвокат Квітін Р.В., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до КП «Спецжитлофонд» щодо можливості приватизації ОСОБА_1 наданої йому кімнати.

У відповідь на адвокатський запит, листом КП «Спецжитлофонд» від 26.08.2021 №056/24-1747, повідомлено, що КП «Спецжитлофонд» не є органом приватизації та не наділений таким обсягом повноважень, а повноваження щодо приватизації жилих приміщень будинків делеговано районним в місті Києві державним адміністраціям. Також, у вищезазначеному листі КП «Спецжитлофонд» зазначило, що не заперечує проти здійснення приватизації ОСОБА_1 кімнати №53 в комунальній квартирі АДРЕСА_1 .

Як свідчать матеріали справи, позивач тричі звертався до Органу приватизації з проханням здійснити видачу свідоцтва про право власності на житло, а саме кімнати № 53 у загальній квартирі АДРЕСА_1 .

Кожного разу, усуваючи попередньо заявлені відповідачем недоліки, відповідачем зазначалися все нові підстави для відмови. Зокрема, при повторному зверненні до відповідача, листом Органу приватизації за вих. №211 від 03.07.2020 року, серед підстав для відмови додатково було визначено, що 1) «орган приватизації не має правових підстав на прийняття рішення щодо приватизації та видачі свідоцтва про право власності на кімнату № 53 у приміщенні комунальної квартири АДРЕСА_1 », втім зазначена підстава не була визначена в попередній відмові.

Також у повторній відмові за фактом другого звернення відповідачем були запитані 2) копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між Вами (мається на увазі ОСОБА_1 ), ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та 3) довідки про місця реєстрації та чи використав право на безоплатну приватизацію державного житла: ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 по 30.05.1994.

За фактом третього звернення до Органу приватизації, листом Органу приватизації за вих. №369 від 09.07.2021, ОСОБА_1 знову було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житло з мотивів того, що 1) Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» не уповноважувало відділ (орган) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації на прийняття рішень з питань приватизації житла, оформлення та видачу свідоцтв про право власності на житло по вищезазначеній кімнаті, 2) у пакеті документів відсутні: заява на приватизацію кімнати № 53 у приміщенні комунальної квартири АДРЕСА_1 та 3) довідки про місця реєстрації та чи використав право на безоплатну приватизацію державного житла: ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 по 30.05.1994.

Для встановлення факту невикористання житлових чеків ОСОБА_1 за вказаною адресою до пакету документів (при другому зверненні) долучалася відповідь Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації від 04.09.2019 № 105/01-3943/1 та копію відповіді з Київського національного університету технологій та дизайну від 16.10.2019 №02-24/2138, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не міг використати право на приватизацію державного житлового, оскільки відповідно до п.2 ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції 1992-2008 років) кімнати в гуртожитках приватизації не підлягали.

В той же час, в листі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.03.2018 №109/05/50-2528 зазначено:

«...Згідно картки матері, гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований з 27.01.2000 по 04.01.2017 року за адресою: АДРЕСА_7 .

З 04.01.2017 року по теперішній час гр. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , кімн. 53...».

Факт відсутності у позивача іншого житла також підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав, сформованою за критеріями пошуку: прізвищем, ім`ям та по батькові - « ОСОБА_1 » та РНОКПП - « НОМЕР_2 ».

Позивач зазначає, що оскільки він не мав зареєстрованого місця проживання з моменту народження та до 27.01.2000 року, то не міг протягом усього цього часу брати участь у приватизації державного житлового фонду, тому відмова відповідача від видачі свідоцтва про право власності на кімнату N853 в комунальній квартирі АДРЕСА_1 є протиправною.

Право на приватизацію житлових приміщень громадянами реалізовується у порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства) (ч. 4 ст. 8 вказаного Закону).

Аналогічна норма передбачена у пункті 13 вищезазначеного Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

Також, суд зазначає, що Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація є органом державної влади, що діє згідно з Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та реалізує окремі делеговані йому повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), визначені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації №121 від 31.01.2011 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень».

Відповідно до пункту 1 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

КП «Спецжитлофонд» не є органом приватизації та не наділене таким обсягом повноважень, а повноваження щодо приватизації жилих приміщень будинків делеговано районним в місті Києві держаним адміністраціям.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.05.2004 № 908 «Про гуртожитки на АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 на АДРЕСА_4 ( ОСОБА_5 ) був закріплений за КП «Спецжитлофонд» на праві господарського відання.

Згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 11.08.2005 № 1495 «Про використання будинків на АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 » будинок на АДРЕСА_4 ( ОСОБА_5 ) визнано жилими будинками з загальними квартирами.

Зі змісту даних розпоряджень чітко видно, що будинок АДРЕСА_6 є житловим будинком, власником якого є територіальна громада м. Києва, яка в особі компетентного органу закріпила на праві повного господарського відання за КП «Спецжитлофонд».

Право господарського відання є однією з правових форм реалізації права власності.

Відповідно до пункту 4.2. Статуту КП «Спецжитлофонд» майно підприємства належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і закріплене за ним власником або уповноваженим органом на праві господарського відання.

Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі - Положення), громадянин подає до органів приватизації відповідного району, де знаходиться квартира, такі документи:

- заява на приватизацію квартири (зразок наявний у Положенні);

- копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї , які проживають разом з ним;

- копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним ;

- копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, тощо);

- довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі;

- технічний паспорт на квартиру у житловому будинку;

- копія ордера на жиле приміщення;

- документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, а саме: довідка(и), видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем(ями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду;

- копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності).

При цьому, Розпорядженням Шевченківської РДА № 795 від 27.12.2016 ОСОБА_1 надано кімнату № 53 , жилою площею 18,20 кв.м. комунальної квартири АДРЕСА_1 . На виконання розпорядження № 06184 серія Б на жиле приміщення від 30.12.2016 та зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 у вищевказаній кімнаті.

Крім цього, звертаючись до органу приватизації - позивач не надав декілька документів, передбачених Положенням. Зокрема, у листі Відділу (органу) приватизації Державного житлового фонду Управління житлово- комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.07.2021 № 369 зазначається про відсутність в пакеті документів позивача заяви на приватизацію, встановленого зразка та довідки про місце реєстрації та підтвердження використання права на безоплатну приватизацію державного житла; у листі від 03.07.2020 № 211 також зазначається про відсутність документів, що підтверджують родинні відносини між заявником та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Враховуючи вище викладене, суд зауважує, що надаючи відмову у приватизації Відділ (орган) приватизації Державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації чітко зазначав підстави відмови, роз`яснював перелік необхідних документів та повідомляв про право позивача повторно звернутись до Центру надання адміністративних послуг у разі подання у встановленому законодавством порядку необхідних документів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» визначено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути, приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( 2482-12 ) з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 5 вищевказаного Закону після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом та відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, а саме:

а) залишити житловий комплекс гуртожитку у статусі гуртожитку та дозволити приватизацію його жилих і нежилих приміщень. У такому разі здійснюється приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями в порядку, передбаченому цим Законом;

б) надати цілісному майновому комплексу статус "соціальне житло" та не дозволяти приватизацію його жилих приміщень. У цьому випадку приватизація житлових приміщень гуртожитку не здійснюється (у тому числі й у випадках, передбачених цим Законом), а колишнім законним мешканцям гуртожитку, за їх згодою, надається відповідне соціальне або інше житло;

в) перепрофілювати гуртожиток та використовувати цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку за іншим призначенням. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством;

г) знести цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку та вжити заходів щодо будівництва на звільненій земельній ділянці соціального житла або продажу земельної ділянки на аукціоні згідно із земельним законодавством. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством;

ґ) знести колишній гуртожиток (відповідний цілісний майновий комплекс) та вивільнити земельну ділянку з наступним її продажем на аукціоні. У цьому випадку особи, на яких поширюється дія цього Закону, підлягають переселенню в інше придатне для проживання людей житло, що належить на праві власності або на праві користування відповідній місцевій раді. Таким особам, за їх згодою, виконавчим органом місцевої ради може бути видана грошова компенсація за взяття ними (їх сім`ями) житла в оренду на певний строк (але не більше одного року). Розмір і порядок видачі зазначеної компенсації визначає кожна місцева рада самостійно відповідно до вимог чинного законодавства та виходячи із власних можливостей;

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 5 вищевказаного Закону передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 19.06.1992 №2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон №2482-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (п. 1 ст. 2 Закону №2482-XII).

Відповідно до пункту 4 статті 5 Закону №2482-XII, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Пунктом 5 статті 5 Закону №2482-XII передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Згідно із пункту 1 статті 8 Закону №2482-XII, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно пункту 10 статті 8 Закону №2482 - Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із пунктом 30 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закону №280/97-ВР).

Порядок передачі квартир у власність громадян (а також житлових приміщень у гуртожитках) визначено Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396.

Відповідно до п. 13. вищевказаного Положення приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

Пунктом 23 визначено, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

За своїм юридичним змістом приватизація («роздержавлення») є правочином, за яким відбувається перехід майна з державної або комунальної власності у приватну власність конкретної особи (або у спільну власність кількох осіб). Приватизація означає безоплатне набуття державного/комунального майна у приватну власність.

За загальними засадами цивільних правовідносин та норм права про власність та про правочин, право розпорядитись своїм майном належить власнику; право власності набувається з передбачених законом підстав, зокрема з правочинів. Правочином є виражене у відповідній формі волевиявлення особи, направлене на зміну (припинення або виникнення) прав та обов`язків. У правочині щодо переходу права власності на певне майно мають відбутись наступні стадії: 1) особа повинна мати право власності і відповідно набути право розпорядитись майном; 2) така особа (власник) має вільно виявити свою волю на відчуження свого майна; 3) набувач майна також у відповідній формі має виявити свою волю на набуття майна у власність.

Виходячи з приписів закону та вказаного нормативного акту про порядок приватизації, які регулюють дані питання, для отримання у безоплатну приватну власність (для приватизації) громадянином конкретного жилого приміщення у гуртожитку мають відбутись відповідно до наведених стадій такі події: 1). гуртожиток має бути переданий у комунальну власність; 2). щодо такого гуртожитку його власник або уповноважений власником відповідний орган місцевого самоврядування (або в залежності від повноважень і режиму власності - відповідний державний орган) - повинен прийняти рішення про передачу гуртожитку для приватизації окремих приміщень його мешканцями (так зване основне рішення власника про приватизацію). Саме таким рішенням власник нерухомого майна виявляє свою волю щодо розпорядження майном; дане рішення є проявом дискреційних повноважень і волі власника на відчуження і на обрання способу відчуження: в даному випадку на безоплатну передачу у власність окремим суб`єктам. 3). Особа-набувач має виявити свою волю на безоплатне (або з частковою доплатою) набуття конкретного жилого приміщення у власність. Таку волю набувач має реалізувати шляхом відповідного звернення до відповідного органу, уповноваженого власником. 4). При наявності волевиявлення власника (основного рішення власника про приватизацію) і при наявності волевиявлення набувача (відповідного звернення мешканця) подальше питання приватизації конкретного жилого приміщення конкретним мешканцем вирішує спеціально створений власником орган приватизації, який виконує виявлену власником волю на відчуження у спосіб приватизації і: а) перевіряє наявність у суб`єкта звернення права на приватизацію та наявність чи відсутність підстав, що є перешкодою для приватизації; б) приймає відповідне рішення про безоплатну передачу конкретного приміщення конкретному набувачу у власність, та в) видає свідоцтво як правовстановлюючий документ і документ, що підтверджує закінчення процедури приватизації і факт набуття особою у приватну власність конкретного приміщення. На даній стадії прийняття органом приватизації рішення про приватизацію конкретною особою конкретного приміщення і подальшої видачі свідоцтва про право власності в порядку приватизації - законом передбачено вчинення дії, яка стосується збирання відомостей щодо наявності чи відсутності у конкретної особи-набувача права на приватизацію взагалі, а також права на приватизацію конкретного приміщення, а також щодо порядку передачі жилого приміщення у власність: безоплатно чи з доплатою, для чого витребовуються житлові /приватизаційні чеки.

Прийняття органом приватизації позитивного рішення щодо приватизації окремого жилого приміщення - може бути лише за конкретним зверненням громадянина (потенційного набувача) і може мати місце лише при наявності вже вираженого волевиявлення власника майна на його відчуження у спосіб приватизації, тобто при наявності вказаного у п.2 основного рішення власника про приватизацію приміщень у гуртожитку. Таким чином, прийняття органом приватизації позитивного рішення щодо приватизації окремого жилого приміщення конкретною особою є другою стадією в процесі приватизації і є похідним від основного рішення власника та фактично є виконанням основного рішення власника про приватизацію відносно кожного окремого набувача. Повноваження органу приватизації - у цьому сенсі і у такому визначеному законом порядку приватизації - є реалізацією дискреційного волевиявлення власника на відчуження майна у такий спосіб, але не є дискреційними повноваженнями даного органу; до повноважень даного органу власником майна передано функції перевірки наявності у потенційного набувача (суб`єкта звернення) права на приватизацію: зокрема, відсутність реалізації такого права у минулому відносно іншого об`єкту; факт постійного проживання протягом визначеного у законі періоду у жилому приміщенні; потреба у житлі і відсутність іншого житла у випадках, що виключають право на приватизацію; порядок розрахунків (безоплатно чи з доплатою). Тому наведені вище дії орган приватизації має право і зобов`язаний вчиняти лише при умові, що власник (орган місцевого самоврядування) прийняв основне рішення про приватизацію приміщень у гуртожитку його мешканцями; до прийняття власником (органом місцевого самоврядування, а у даному випадку обома співвласниками) такого рішення (про приватизацію) орган приватизації не наділений повноваженнями приймати конкретні рішення індивідуальної дії (про приватизацію окремих приміщень у гуртожитку).

Законом передбачено, що орган приватизації приймає рішення про передачу жилого приміщення в гуртожитку у власність громадянину (громадянам), і на його підставі видає свідоцтво про право власності на вказане приміщення. А з цього слідує, що оскільки відсутні відповідні рішення про приватизацію і про передачу житла у власність позивачам, що є першочерговим, то відсутні підстави і для видачі свідоцтва про право власності на таке житло, як ще не набуте.

Судове рішення не може бути підставою для видачі свідоцтва про право власності на жиле приміщення в порядку приватизації. Видача свідоцтва про право власності на житло є наслідком волевиявлення власником та/або уповноваженим ним органом щодо передачі житлового приміщення у власність, і має відбутись лише після такого волевиявлення власника у виді сукупності рішення власника (основного рішення про приватизацію), і позитивного рішення органу приватизації щодо передачі конкретного приміщення у власність конкретній особі (особам). Оскільки такі рішення відсутні, то відсутні і підстави для покладення на Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію в особі відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації обов`язку видати свідоцтво про право власності на житло в порядку приватизації.

Як вбачається зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження).

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду заяви, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Суд може прийняти рішення про зобов`язання органу владних повноважень прийняти певне рішення, в разі, якщо можливість прийняття єдиного альтернативного рішення виключена судом.

Крім того, підставою для покладення на відповідача обов`язку вчинити певну дію може бути встановлений факт, що відповідач не вчинив дію, яку повинен був вчинити. У даному ж випадку невчинення відповідачем вказаних дій було таким, що не суперечило вимогам закону, і таким, що не може бути визнаним протиправним.

Враховуючи принцип змагальності та диспозитивності, суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог, і право обирати спосіб захисту порушеного права чи інтересу закон покладає на позивача. У межах обраного позивачем способу захисту його права на приватизацію жилого приміщення, суд не встановив факту порушення прав позивача протиправними діями відповідача. Суд, розглядаючи дану справу в межах заявлених позовних вимог і з заявлених підстав, та на підставі поданих доказів, в цілому визнає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Оскільки, в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 43, 49, 76-81, 83, 181, 182, 183, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 15, 16, 526, 550, 610, 629, 759, 763, 764, 785 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації в особі відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» про визнання відмови протиправною та зобов`язання відповідача видати свідоцтво про право власності на кімнату № 53 у комунальній квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08.05.2023 року.

Суддя