Номер провадження: 22-ц/813/3830/23
Справа № 515/26/22
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 29 липня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Тимошенка С.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

10.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа-Гарант») про стягнення страхового відшкодування у розмірі 84 536,73 грн.

Позовні вимоги були мотивовані тим, що 09.03.2020 року о 13 год. 00 хв. по вул. В. Тура напроти буд. № 155, у м. Татарбунари, Одеської області сталася ДТП, за участю ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Lexus ES 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 23.09.2020 року у справі № 946/2080/20 адміністративне провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, та встановлено, що саме дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 2.3, 10.1, 14.3 ПДР України та стали причиною ДТП.

Цивільна правова відповідальність позивача була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант».

У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Посилаючись на те, що відповідач у встановленому законом порядку страхове відшкодування не виплатив, позивач просив про задоволення позову.

Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 29 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні частково.

Стягнуто з ТДВ «Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 84 536,73 грн. та судовий у розмірі 908,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 108-110).

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 вересня 2022 року заяву представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про перегляд заочного рішення суду від 29 липня 2022 року залишено без задоволення (а.с. 144-145).

В апеляційній скарзі представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» Білинова А.В. ставить питання про скасування заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 29 липня 2022 року, ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с. 149-154).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення від 29 липня 2022 року - залишити без змін (а.с.185-187).

Судове рішення, в частині відмови в стягненні витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному порядку фактично не оскаржуються.

У зв`язку із достроковим закінчення відрядження суддів Херсонського апеляційного суду Бездрабко В.О., Приходько Л.А., Семиженка Г.В. на підставі рішення Вищої ради правосуддя №567/0/15-23 від 30 травня 2023 року (із змінами відповідно до рішення №572/0/15-23 від 31 травня 2023 року), на підставі пункту 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді (далі Тимчасових засад), затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (із змін. та доп.)протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023 року визначено інший склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Бездрабко В.О., Семиженко Г.В. (а.с.191).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.06.2023 року з підстав п. 3.9 Тимчасових засад визначено інший склад постійно діючої колегії суддів: головуючий той же суддя Сегеда С.М., судді: Громік Р.Д., Драгомерецький М.М. (а.с.193).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 25.09.2023 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.11.2022 року (а.с. 179-180), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Колегія суддів також зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи (а.с.181-183).

Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з перебуванням головуючого судді Сегеди С.М. у відпустці у період з 26.07.2023 року по 25.08.2023 року, судді Громіка Р.Д. у відпустці у період з 24.07.2023 року по 25.08.2023 року, судді Драгомерецького М.М. у відпустці у період з 27.07.2023 року по 25.08.2023 року (а.с.194-196), розгляд справи відбувся 25.09.2023 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи заочне рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином повідомлений, у судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив.

Крім того, стягуючи з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 84 536,73 грн., суд виходив із висновку про вартість матеріального збитку (а.с.108-110).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься відзив представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» Білинової А.В. на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.58-61).

Враховуючи, що відповідачем надано відзив на позовну заяву (а.с.58-61), суд першої інстанції, у порушення вимог ч. 1 ст. 284 ЦПК України, прийшов до необґрунтованого висновку про проведення заочного розгляду справи.

Таким чином, заочне рішення суду від 29.07.2022 року підлягає скасування із прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до цієї статті страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну жит- тю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

В силу ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами ст.29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усуненням пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 34.1 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, з дня отримання повідомлення про настання події, що містять ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

За змістом п.36.1 ст.36 Закону страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Lexus ES 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.48).

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2020 року встановлено, що 09.03.2020 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Lexus ES 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. В. Тура, напроти буд. № 155, у м. Татарбунари, Одеської області, під час обгону не переконався в безпеці маневру по відношенню до транспортного засобу «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №201032 від 09.03.2020 року), за що ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Однак, постановою Одеського апеляційного суду від 23.09.2020 року, справа № 946/2080/20, скасовано постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2020 року, провадження у справі закрито по п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (а.с.5-11).

Більше того, із мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що дії водія автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_2 свідчать про те, що він не був уважним, перед початком маневру не переконався, що поворот ліворуч буде безпечним і не створить перешкод іншим транспортним засобам. Також з постанови вбачається, що водій автомобілю «ВАЗ 21099» ОСОБА_2 повинен був ще до початку здійснення маневру повороту ліворуч надати можливість водію автомобіля «Lexus ES 350» закінчити обгін та лише після виконання вказаних дій, мав технічну можливість здійснити поворот ліворуч (а.с.5-11).

Згідно листа Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області за № 40/2/7589 від 22.12.2020 року вбачається, що відсутня процесуальна можливість та наявна пряма заборона КУпАП скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с.12-13).

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що судом не встановлена вина ОСОБА_3 , а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, спростовуються мотивувальною частиною вищевказаної постанови суду апеляційної інстанції про закриття адміністративного провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, в якій зазначено, що саме винні дії іншого водія ОСОБА_3 стали причиною виникнення ДТП.

Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України преюдиціальне значення має не постанова суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, в якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, то слід дійти висновку про винність ОСОБА_3 у виникненні ДТП 09.03.2020 року о 13 год. 00 хв., по вул. В. Тура напроти буд. № 155, у м. Татарбунари, Одеської області, за участю автомобілів «Lexus ES 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 і «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

При цьому колегією суддів встановлено, що як ОСОБА_2 , так і його представник адвокат Давиденко К.В. приймали участь у справі про адміністративне правопорушення, в якій було прийнято вищевказану постанову апеляційного суду від 23.09.2020 року ( а.с.5-11).

Внаслідок ДТП, яка сталася 09.03.2020 року, транспортному засобу «Lexus ES 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , були спричинені матеріальні збитки у розмірі 84 536,73 грн. з урахуванням ПДВ, що підтверджується висновком № 574/08-21 від 06.09.2021 року. Вартість відновленого ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 220 918,54 грн. (а.с.18-29).

Частиною 1 ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Розмір страхової суми (ліміт) за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

Згідно листа ТДВ СК «Альфа-Гарант» № 12/2620 від 05.07.2021 року у страховому відшкодуванню ОСОБА_1 відмовлено, оскільки відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування та не надано доказів щодо визнання винним водія забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.15,16,17).

Як зазначалося вище, згідно із ч. 1 ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Апеляційний суд зазначає, що відмова від адміністративного переслідування через відсутність складу адміністративного правопорушення не може перешкоджати реалізації права на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Таким чином, враховуючи те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття адміністративного провадження стосовно нього, не звільняє страховика від обов`язку виплатити страхове відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ДТП є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпеченим транспортним засобом шкоду, заподіяну внаслідок ДТП.

Разом з тим, за правилами п. 36.2. ст. 36 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом транспортного засобу під час ДТП здійснюється з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за вирахуванням суми ПДВ (п. 36.2 ст. 36 цього Закону).

Як зазначалося вище, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 84 536,73 грн., із врахуванням ПДВ (а.с.18).

Однак позивачем не надано акту про виконання робіт, платіжного доручення або іншого платіжного документу на підтвердження здійснення ним відновлювального ремонту транспортного засобу, а тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування з відрахуванням ПДВ, а саме: у розмірі 70 447,27 грн. (84 536,73 грн. х 20% = 70 447,27 грн.).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати, і прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 70 447,27 грн.

Крім того, у відповідності ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню на 83,34%, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 756,73 грн. (908,00 х 83,34%=756,73) а.с.1.

Апеляційна скарга ТОВ СК «Альфа-Гарант» підлягає задоволенню на 16,66% тому з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 248,00 грн. (1 488,60 грн. х 16,66%= 248,00 грн.) а.с.168.

Таким чином, оскільки з відповідача ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 756,73 грн., а з ОСОБА_1 на користь ТОВ СК «Альфа-Гарант» слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 248,00 грн., то колегія суддів вважає за необхідне здійснити взаємозалік вказаних сум судового збору і стягнути відповідача ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у загальній сумі 508,73 грн. (756,73-248,00=508,73).

Також колегія суддів зазначає, що оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» Білинової Анастасії Віталіївни задовольнити частково.

Заочне рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 29 липня 2022 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», , суму страхового відшкодування у розмірі 70 447,27 (сімдесят тисяч чотириста сорок сім грн) 27 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 508,73 (п`ятсот вісім грн.) 73 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 25.09.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький