Єдиний унікальний номер 243/4955/23
Номер провадження 2-о/243/121/2023
УХВАЛА

Іменем України

19 вересня 2023 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Воронков Д.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2023 року в провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла вказана заява. Заявниця просить встановити факт смерті своєї матері ОСОБА_2 яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Російської Федерації у м. Калінінград. Зазначає, що між Україною та РФ розірвано всі дипломатичні відносини, тому їй було відмовлено у проставленні апостилю на свідоцтві про смерть матері, що позбавляє її можливості пред`явити дане свідоцтво до відділу ДРАЦС на території України.

Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Проте, ознайомившись із змістом та формою заяви, вважаю, що вона подана без додержання вимог, викладених в ст.175 ЦПК України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Факт смерті особи у певний час за відмови органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану у реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням до цих органів або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.

При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів поліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Заявником подано до заяви копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , що видане уповноваженими органами Калінінградської області Російської Федерації, м. Калінінград.

Відповідно до п. 7 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, чинним законодавством передбачено певний порядок визнання документів, виданих органами іноземних держав на підтвердження факту смерті, а саме: їх легалізація в установленому законом порядку, або такий порядок може бути визначений міжнародно-правовим договором.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

10 січня 2002 року Верховна Рада України дала згоду на приєднання України до Конвенції 1961 року, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. Конвенція набрала чинності для України 22 грудня 2003 року і застосовується у відносинах з державами, що не висловили заперечень проти приєднання України до Конвенції.

Згідно з ст. 3 Конвенції визначено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Однак дотримання згаданої в попередній частині формальної процедури не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

Апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення.

Заявниця зазначає, що їй було відмовлено у проставленні апостилю у зв`язку з виходом України з усіх міжнародних угод, які були укладені з РФ, але заява не містить посилань на докази, що заявниця зверталася до компетентного органу з вказаним питанням та їй було відмовлено.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 318 ЦПК України, у заві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Як вбачається з тесту заяви, в ній наявна вимога про встановлення факту смерті на території іншої держави. При цьому заявник просить встановити факт смерті матері ОСОБА_2 для отримання свідоцтва про смерть, оскільки відповіді на свої поштові звернення від органу реєстрації актів цивільного стану вона не отримала.

Вказаний факт не підтверджує відмову органу реєстрації актів цивільного стану у реєстрації смерті матері заявниці.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В заяві заявник зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 21 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

З вказаним твердженням суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Відповідно до пункту 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Заява про встановлення факту смерті подана з метою здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті та отримання свідоцтва про смерть, а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

До заяви не долучено жодних доказів, що смерть ОСОБА_2 пов`язана із воєнним станом, надзвичайним станом, збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Отже, заявник не має пільг зі сплати судового збору відповідно до вимог п. 21 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На виконання ухвали суду заявник має надати оригінал платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 536,80 грн за наступними реквізитами: рахунок отримувача - UA0005658; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), отримувач коштів - Донецьке ГУК/Слов`янська МТГ/22030101, код класифікації доходів бюджету22030101.

Заявниці потрібно усунути зазначені недоліки, навести посилання на: докази неможливості проставлення апостилю на свідоцтві про смерть матері; докази відмови органу реєстрації актів цивільного стану у реєстрації смерті матері та надати квитанцію про сплату судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху.

У зв`язку із наведеними недоліками дану заяву слід залишити без руху.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без руху, про що повідомити заявницю, надавши їй строк для усунення недоліків протягом п`яти днів після отримання ухвали про залишення заяви без руху.

В разі невиконання ухвали суду у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В.Воронков