Провадження № 4-с/752/151/23
У Х В А Л А

іменем України

13.09.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

при секретарі Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича щодо зняття арешту з коштів боржника, заінтересована особа - ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в:

31 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся у суд з даною скаргою на дії приватного виконавця. (а.с. 85) Просить визнати протиправною та скасувати постанову від 12 травня 2023 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. про зняття арешту з коштів у виконавчомупровадженні № НОМЕР_5.

В обгрунтування скарги зазначає, що постанова від 12.05.2023 року про зняття арешту з коштів не відповідає нормам Закону України "Про виконавче провадження", а тому є незаконною. Зокрема саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче проадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов"язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 50 Закону Украни "Про виконавче провадження". Проте АТ КБ "Приватбанк" було накладено арешт на рахунки боржника в межах суми звернення стягнення.

Також посилається на те, що на підтвердження того, що рахунок НОМЕР_1 є рахунком для отримання заробітної плати боржником було надано нібито виписку з рахунку за період з 01.11.2022 р. по 30.01.2023 року, проте наданий боржником документ, (таблиця) у формі .xlsx без зазначення реквізитів боржника, його рахунку та без відповідних електронних цифрових підписів посадових осіб банку та його печатки, на думку заявника, не є належним доказом отримання боржником на вказаний рахунок заробітної плати.

Крім того, приватним виконавцем винесено оскаржувану постанову за відсутності належного підтвердження, що звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунку, заборонено законом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 108)

04 липня 2023 року ОСОБА_2 подав заперечення на скаргу. (а.с. 114) Просить відмовити в задоволенні скарги. Зазначає, що перебування ОСОБА_2 на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 з 12.02.2023 року і по теперішній час є серед іншого підставою для скасування арешту з рахунку, адже він необхідний для отримання коштів за час несення служби у формі зарплати та купівлі необхідних продуктів та спорядження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року, виправленою ухвалою вд 26 липня 2023 року, зобов"язано посадових осіб Акціонерного товариства комерційгний банк "ПриватБанк" повідомити Голосіївський районний суд м. Києва інформацію щодо призначення рахунку IBAN № НОМЕР_1 , відкритого на ім"я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , чи призначений рахунок для отримання заробітної плати. (а.с. 144, 152)

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу, просив задовольнити.

Представнк заітересованої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року частково задоволено позов ОСОБА_1 . Постановлено стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 154 000,00 грн. та 19 416,50 грн. пені. Вирішено питання про судові витрати. (а.с. 41)

25 квітня 2023 року на підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист № 752/16924/22.

Постановою від 27 квітня 2023 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5. (а.с. 54)

Постановою від 27 квітня 2023 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_2 .. Дана постанова скерована в АТ КБ "Приват банк" для виконання. Згідно відповіді АТ КБ "Приват банк" арешт на рахунки боржника в межах суми звернення стягнення накладено. На адресу приватного виконавця надійшла заява від боржника, згідно якої боржник просить припинити чинність арешту коштів, які містяться на рахунку IBAN НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк" та є рахунком для отримання заробітної плати. (а.с. 70)

Постановою від 12 травня 2023 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. вирішено зняти арешт з НОМЕР_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 на підставі ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки відповідно до абзацу 3 пп. 3 п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації.(а.с. 66)

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією бо бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту ст. 451 ЦПК України скарга підлягає задоволенню лише при встановленні, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця прийняті або вчинені не у відповідності до вимог закону, поза межами повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника були порушені.

В частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» наведено перелік коштів та рахунків, на які забороняється звернення стягнення та накладення арешту, зокрема на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У частинах першій, третій статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (стаття 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) викладений висновок, що «стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. З установлених судами обставин вбачається, що рахунок боржника № НОМЕР_4 , на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, якій використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. Також ПАТ «ПУМБ», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_5 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. Разом з тим кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України). Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати. Як вбачається з матеріалів справи, судами попередніх інстанцій не встановлено, що боржник звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку № НОМЕР_5 для виплати заробітної плати своїм працівникам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 Провадження № 14-218цс21 вказано, що «встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом. Одночасно слід звернути увагу, що наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе. Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів».

Судом встановлено, що на рахунки скаржника, на які накладено арешт, також зараховується заробітна плата; державним виконавцем звернено стягнення на доходи боржника шляхом відрахування із доходів боржника відповідно до законодавства; скаржник звертався до приватного виконавця про скасування постанови про арешт коштів на відповідному рахунку, на який зараховується заробітна плата.

Суд враховує, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України), зокрема шляхом встановлення законом граничних розмірів відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника залежно від видів стягнення (стаття 70 Закону України «Про виконавче провадження»). Тому звернення стягнення та накладення арешту на заробітну плату понад такі розміри заборонено законом, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у тому числі на підставі повідомлення боржника (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.06.2022 у справі № 211/4347-15-ц).

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Інші доводи скарги ОСОБА_3 не впливають на законність постанови від 12.05.2023 року про зняття арешту з коштів, оскільки згідно довідки № 517/23 від 23.06.2023 року боржник ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 з 12.02.2023 року і по теперішній час (а.с. 120), що є серед іншого підставою для скасування арешту з рахунку.

Крім того, постановою від 12 травня 2023 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. виконавче провадження № НОМЕР_5 зупинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження", у зв"язку з перебуванням боржника на військовій службі за мобілізацією. (а.с. 50)

Керуючись стст. 49, 84, 447-449 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича щодо зняття арешту з коштів боржника, заінтересована особа - ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 18 вересня 2023 року.

Суддя: