ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м.Суми

Справа №577/567/23

Номер провадження 22-ц/816/861/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2023 року в складі судді Буток Т.А., ухвалене в м. Конотоп Сумської області,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Конотопської міської ради Сумської області, третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва,

в с т а н о в и в:

02 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на самочинно збудований капітальний гараж літера А-1 загальною площею 24 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Свої вимоги мотивував тим, що у 2009 році ним за власні кошти та без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт біля житлового будинку АДРЕСА_1 було побудовано гараж загальною площею 24 кв. м. З того часу і по теперішній час він відкрито і безперервно користується вказаним гаражем за його цільовим призначенням, хоча в експлуатацію будівлю гаражу не здав. На даний час постало питання про отримання правовстановлюючих документів на гараж та прийняття його в експлуатацію.

09 липня 2013 року було укладено договір оренди з Конотопською міською радою з метою отримання земельної ділянки під збудованим гаражем у користування, з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів. В подальшому право оренди було продовжено до 23 травня 2024 року. Відповідно до висновку № 260 від 22 грудня 2022 року, наданого архітектором Гергель О.В., вказаний гараж відповідає санітарним нормам та вимогам пожежної безпеки, конструкції знаходяться у задовільному стані, аварійна ситуація відсутня.

В листопаді 2022 року він звернувся з письмовою заявою до Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо прийняття в експлуатацію гаража, але отримав відмову та роз`яснення, що йому необхідно надати до декларації про самочинно збудований об`єкт рішення суду про визнання за ним права власності, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду.

Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на гараж «А-1» площею 24 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі Державна інспекція архітектури та містобудування України, посилаючись на неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності передбачає дотримання певної процедури, з якою закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України.

Судом першої інстанції чітко встановлено, але не надано належну оцінку тому факту, що позивач немає дозвільних документів на будівництво гаражу. В той же час наявність звіту про технічне обстеження не є доказом відсутності порушень будівельних норм, а лише встановлює технічну можливість експлуатації. В свою чергу встановити наявність або відсутність відхилень від вимог державних будівельних норм можливо тільки за результатами експертизи проектів будівництва в Порядку затвердження проектів будівництва і проведення їх експертизи, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 року № 560. Вважає, що зазначене технічне обстеження виконується вже після визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду та не може слугувати підставою для прийняття такого рішення.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Рудейчук Я.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що спірний гараж за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), а тому відповідно до приписів ч. 3 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» підстав для проведення обов`язкової експертизи документації не вбачається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно технічного паспорту на гараж та довідки-характеристики № 74-22 від 14 грудня 2022 року, наданої ФОП ОСОБА_2 , вбачається, що в районі житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0028 га кадастровий номер :05:004:0189 з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, розташований цегляний гараж, загальною площею 24,0 кв.м, вартістю 12000 грн. Рік спорудження 2009 (а.с. 6 9; 11).

З копії висновку № 260 від 22 грудня 2022 року, наданого архітектором Гергель О.В. вбачається, що гараж розташований в районі житлового будинку АДРЕСА_1 відповідає санітарним нормам та вимогам пожежної безпеки. Конструкції знаходяться в задовільному стані, аварійна ситуація відсутня. Існуюче розташування гаража відповідає санітарним нормам та вимогам щодо забезпечення пожежної безпеки (а.с. 10).

19 липня 2013 року між Конотопською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець Конотопська міська рада на підставі рішення міської ради від 26 червня 2013 року надає, а орендар ОСОБА_1 приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі індивідуального гаражного будівництва, яка знаходиться у АДРЕСА_1 ) площею 0,0043 га, кадастровий номер :05:004:0030 (а.с. 13-15).

Рішенням Конотопської міської ради Сумської області від 24 квітня 2019 року ОСОБА_1 продовжено строк оренди землі терміном на п`ять років на земельну ділянку, розташовану на території АДРЕСА_1 , для обслуговування індивідуального гаража. Кадастровий номер :06:004:0189, загальною площею 0,0028 га (а.с. 12).

23 травня 2019 року між Конотопською міською радою та ОСОБА_1 укладено додатковий правочин до договору оренди земельної ділянки, укладеного 04 квітня 2014 року, на підставі якого виникло право оренди від 18 квітня 2014 року № 5411090, яким продовжено строк дії договору оренди земельної ділянки площею 0,0028 га, по АДРЕСА_1 ) кадастровий номер :05:004:0189, - до 23 травня 2024 року (а.с. 18).

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що власником земельної ділянки, кадастровий номер :06:004:0189 загальною площею 0,0028 га, з цільовим призначенням - для будівництва індивідуальних гаражів по АДРЕСА_1 , є Конотопська міська рада Сумської області (а.с. 19).

Позивач звернувся до Державної інспекції архітектури та містобудування України з приводу прийняття в експлуатацію самочинно збудованого гаража та отримав відповідь № 9815/05/13-22 від 14 листопада 2022 року, в якій роз`яснено, що прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів регулюється положеннями Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158. Вказано, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Зазначено, що надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Вказано, що листи ДІАМ не є нормативно-правовими актами, не встановлюють правових норм та мають інформаційний характер (а.с. 20-21).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що самочинно збудований гараж відповідає нормам чинним ДБН, санітарним нормам та вимогам пожежної безпеки, що підтверджується висновком та технічним паспортом, відповідач не заперечує щодо задоволення позову, на теперішній час єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно з послідуючим прийняттям його в експлуатацію відповідно до вимог чинного на теперішній час законодавства, а тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду, так як вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст. 15 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У частині 2 статті 331 ЦК України вказано, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу (ч.ч. 2-4 ст.375 ЦК України).

Частинами 2, 3, 5 статті 376 ЦК України визначено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2021 року у справі № 640/10719/17 (провадження № 61-4449св19) зроблено висновок, що «суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з`ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання. Аналіз вищезазначеного дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого об`єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Аналогічні висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлені у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 520/17520/14, від 16 травня 2019 року у справі № 446/1654/11 (провадження № 61-10359св18), а також у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 28 січня 2015 року у справі 6-225цс14».

Позивач стверджує, що він позбавлений можливості вирішити питання введення в експлуатацію гаража, збудованого ним у 2009 році на земельній ділянці, наданій йому в оренду, з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, у позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Частинами 4, 5 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

3-1) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

4-1) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом;

4-2) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову).

Згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ № 641 від 13 квітня 2011 року, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Виходячи з приписів п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів;

збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.

Тобто, положеннями вказаного закону передбачена можливість введення в експлуатацію та, відповідно, узаконення самочинно побудованого в період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року нерухомого майна у позасудовому порядку, а саме шляхом звернення до органу державного архітектурно-будівельного контролю із відповідною заявою, яким приймається рішення за результатами проведення технічного обстеження цього об`єкта.

Суд своїм рішенням не може підміняти дії та рішення інших органів державної влади, вчинення яких входить в компетенцію останніх, зокрема, вирішення технічних питань - прийняття в експлуатацію будівель та споруд.

Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Разом з тим, позивачем не було надано доказів на підтвердження звернення до органу державного архітектурно-будівельного контролю із заявою про введення в експлуатацію побудованого ним у 2009 році гаража та прийняття ним рішення, з якого вбачається саме спір про право позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку.

З наданої Державною інспекцією архітектури та містобудування України відповіді слідує, що ОСОБА_1 звертався до інспекції з приводу надання йому роз`яснення щодо порядку прийняття в експлуатацію самочинно збудованого гаража. Вказаний лист носить інформаційний характер, не є рішенням про відмову у прийнятті цього нерухомого майна в експлуатацію та не свідчить про наявність спору про право позивача.

Таким чином, беручи до уваги те, що по справі не зібрано доказів на підтвердження існування, на час звернення до суду з позовом, спору про право позивача на введення в експлуатацію збудованого ним гаража, колегія суддів дійшла до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити. Позивач не позбавлений можливості вирішити питання введення в експлуатацію цього нерухомого майна в позасудовому порядку.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, на підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь Державної інспекції архітектури та містобудування України належить стягнути судовий збір у розмірі 1610 грн 40 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 2, 4, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної інспекції архітектури та містобудування України 1610 гривень 40 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов