Справа № 282/883/23
Провадження № 2/282/192/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Носача В.М.,

за участю секретаря судового засідання Демчук В.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любарської селищної територіальної громади про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача ОСОБА_2 .

11 лютого 2014 року ОСОБА_2 складено заповіт, відповідно до якого все належне майно, в тому числі житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вона заповіла в рівних частках позивачу та ОСОБА_3 .

В лютому 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Соляра В.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Постановою приватного нотаріуса Соляра В.М. від 04.09.2020 №278/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском строку встановленого законом для прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що на час відкриття спадщини він разом із спадкодавцем ОСОБА_2 не проживав та не був обізнаний про складення нею заповіту, в тому числі на його користь. Оскільки у спадкодавця ОСОБА_2 є дочка ОСОБА_3 , він вважав, що вона, як спадкоємець першої черги за законом має право на спадкування всього майна померлої.

За наявною інформацією, ОСОБА_3 з 2014 року знаходиться на тимчасово окупованій території України. Будь-які спроби зв`язатися з нею за весь час окупації території Донбасу були марними.

Про існування заповіту ОСОБА_2 йому стало відомо випадково, лише в лютому 2020 року, після чого він звернувся до приватного нотаріуса із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус в свою чергу давав запит про місце встановлення ОСОБА_3 , але її місцезнаходження не вдалось встановити. Нотаріус повідомив, що в зв`язку з даними фактами позивач може займатися оформленням спадщини.

З березня 2020 року було введено карантин. З метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби позивач обмежив себе у спілкуванні та не покидав населений пункт в якому проживав за вищевказаною адресою. З 24 лютого 2022 року розпочалася війна з російською федерацією, що перешкодило в оформленні спадщини.

Позивач вважає, що він з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки він не проживав із спадкодавцем, і фактично, не мав підстав звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поки не дізнався про існування заповіту, а тому вважає, що в нього є всі підстави для звернення до суду із даним позовом.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву з якої слідує, що він підготовче судове засідання просить провести у його відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Представник Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області в підготовче засідання не з`явився, подав до суду відзив, з якого слідує, що селищна рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , просить розгляд справи проводити у відсутності представника.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Громада Любарського району Житомирської області у віці 88 років померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть виданим 30 липня 2018 року Любарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області серії НОМЕР_1 , актовий запис №181.

Згідно заповіту посвідченого 11 лютого 2014 року секретарем Громадської сільської ради Любарського району Житомирської області Кухтою Л.В., ОСОБА_2 на випадок своє смерті все належне її майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати її на час її смерті, в тому числі належний її житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла в рівних частина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 вересня 2020 року №378/02-31, винесеної приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Житомирської області Соляром В.М. слідує, що 12.02.2020 нотаріусом заведено спадкову справу №40/2020 до майна померлої ОСОБА_2 . Із матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована на день смерті одна за адресою: АДРЕСА_1 та залишила на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заповіт, яким заповіла їм усе своє майно в рівних частках кожному. ОСОБА_3 за оформленням спадщини не зверталася, відомості про її місце проживання відсутні, оскільки зі слів ОСОБА_1 , вона проживає на тимчасово окупованій території ОРДЛО. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , у зв`язку з пропущенням ним строку встановленого законом для прийняття спадщини.

Із витребуваної в приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Соляра В.М. спадкової справи слідує, що 12 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на усе майно, яке належало померлій ОСОБА_2 .

Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.02.2020 №59396694 вказує, що приватним нотаріусом Соляром В.М. заведено спадкову справу №40/2020 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 .

Із довідки виданої 21 грудня 2018 року №1630 Громадським старостинським округом Любарської селищної ради ОСОБА_1 слідує, що його баба ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала за адресою АДРЕСА_1 одна, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відтак, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне її майно.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Житомирської області Соляром В.М. від 04 вересня 2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід врахувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права, та дотримання принципу пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 317/3039/18-ц (провадження № 61-9076св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 288/1856/18 (провадження № 61-3987св20), від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21).

У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 в справі №565/1145/17 (провадження №61-38298св18) зазначено, що оскільки позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Оскільки позивач пропустив строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що він був необізнаний про наявність на його ім`я заповіту спадкодавця, крім того в подальшому перешкодою стали карантинні обмеження та військова агресія російської федерації проти України, а тому на думку суду такі обставини є поважними причинами пропуску ОСОБА_1 строку для подання заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання такої заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, саме тому наявні всі підстави для задоволення даного позову та визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

На підставі ст.ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст. 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Любарської селищної територіальної громади про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 додатковий строк терміном 2 (два) місяці після набрання рішенням суду законної сили для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя В.М. Носач