Справа № 214/1680/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/1680/23 за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , пред`явленою адвокатом АДВОКАТСЬКОГО БЮРО «АНДРІЯ ДЕРІЯ» Дерієм Андрієм Олександровичем, до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Мазепа Наталія Миколаївна, про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат АБ «АНДРІЯ ДЕРІЯ» Дерій А.О., діючи в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовною заявою 10 березня 2023 року, в якій просив суд: визнати недійсним договір дарування, укладений 17 серпня 2022 року між ОСОБА_1 як «дарувальником» та ОСОБА_5 як «обдаровуваним», посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрований в реєстрі за №375; стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 23 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 27 квітня 2023 року задоволено клопотання представника позивачів про витребування доказів.

Ухвалою суду від 05 червня 2023 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Стригунової Г.І. зупинено провадження у даній справі до ухвалення остаточного судового рішення Верховним Судом за результатами касаційного перегляду об`єднаної цивільної справи №214/11028/21 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання неправомірним використання зображення (фотографії) у мережі Інтернет, встановлення заборони використання, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди; за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання неправомірним використання зображення (фотографії) у мережі Інтернет, встановлення заборони використання, зобов`язання вчинити певні дії, захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної та негативної інформації, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року провадження по справі поновлено. Розгляд справи призначено на 15.00 год. 12 вересня 2023 року. Однак у призначене судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, будучи повідомленими належним чином, про поважність причин неявки суду не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи від сторони позивача до суду не надходило.

Зважаючи на першу неявку в судове засідання позивачів та їх представника, відсутність доказів поважності неприбуття, розгляд справи відкладено до 10.10 год. 26 вересня 2023 року. Однак у призначене судове засідання позивачі та їх представник повторно не з`явились, будучи повідомленими належним чином, про поважність причин неявки до суду не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи від сторони позивача до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України»). Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року зазначено, що «… заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

Згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, у разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду судом справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності на будь-якій стадії розгляду справи.

Такі висновки суду узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.

Так, позивачі та їх представник про дату, час та місце проведення судових засідань у справі неодноразово повідомлялися у порядку, встановленому ст.128 ЦПК України. Однак в жодне із судових засідань після поновлення провадження по справі позивачі та їх представник не з`явилися за відсутності на те поважних причин, порушуючи своєю бездіяльністю процесуальні строки розгляду справи, і від них не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності. До суду від позивачів та їх представника також не надходили повідомлення про зміну адреси місця проживання (перебування, знаходження), номерів мобільних телефонів, не надходили й заяви про поважність причин, з яких вони не могли з`явитися в судові засідання, клопотань про відкладення розгляду справи, так само як і заяв про розгляд справи за їх відсутності також не надіслано.

З огляду на наведене, суд вжив усіх можливих заходів з використанням передбачених нормами ЦПК України процесуальних засобів щодо належного повідомлення позивачів та їх представника про час, місце та дату проведення судових засідань. У даному випадку суд вважає за доречне зауважити, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивачі насамперед повинні активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому також акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

З урахуванням вказаних обставин в їх сукупності, позиції відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Стригунової Г.І., які не заперечували проти залишення позову без розгляду, суд приходить до висновку, що пред`явлена адвокатом АБ «АНДРІЯ ДЕРІЯ» Дерієм А.О. в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.142, ч.3 ст.257 ЦПК України, суд враховує залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивачів та їх представника (що в силу п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» виключає повернення судом позивачам сплаченого судового збору), тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для компенсації понесених позивачами витрат по сплаті судового збору.

Як визначено у ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Скасування заходів забезпечення позову регламентовано ст.158 ЦПК України, відповідно до якої суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Суд може скасувати забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову. Підставою для скасування заходів забезпечення позову можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в ч.13 ст.158 ЦПК України.

Так, ухвалою суду від 13 березня 2023 року у справі №214/1680/23 (2-з/214/13/23) за клопотанням представника позивачів було вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження належної йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 17 серпня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №375, квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м. до ухвалення рішення у даній справі.

Зважаючи на те, що судом прийнято рішення про залишення позову без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, тому доцільність у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову відсутня, а відтак їх слід скасувати за власною ініціативою суду.

Керуючись ст.ст.142, 158, 189, 257, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , пред`явлену адвокатом АДВОКАТСЬКОГО БЮРО «АНДРІЯ ДЕРІЯ» Дерієм Андрієм Олександровичем, до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Мазепа Наталія Миколаївна, про визнання договору дарування недійсним залишити без розгляду.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року у справі №214/1680/23 (2-з/214/13/23) у вигляді заборони ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження належної йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 17 серпня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Мазепою Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №375, квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м. скасувати.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дати складання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повну ухвалу суду складено 26 вересня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко