Комінтернівський районний суд м.Харкова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Зелінська І.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні, стягувач ПАТ «Страхова компанія «ВУСО»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати протиправним списання коштів з його рахунку в АТ «Універсал Банк», яке відбулось 05.09.2023 року, одержувач Індустріальний ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), за виконавчим листом №644/11519/14-ц виданим 02.06.2020 року; скасувати постанову державного виконавця від 06.09.2023 року про скасування процесуального документу; витребувати з Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) матеріали виконавчого провадження № 62403756; зупинити стягнення за виконавчим листом №644/11519/14-ц виданим 02.06.2020 року; винести окрему ухвалу щодо державного виконавця тощо.

Відповідно до ст. 447-449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

Положення вимог закону заявником дотримано, тож скарга підлягає прийняттю до провадження судом.

Щодо клопотання боржника про зупинення стягнення за виконавчим листом №644/11519/14-ц виданим 02.06.2020 року, суд дійшов висновку, що в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Отже, положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів таких як забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом, оскільки відповідно до положень вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, зокрема повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця.

Заявлені боржником заходи не можуть бути застосовані під час оскарження дій виконавця, оскільки такі заходи застосовуються судами під час розгляду справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 року по справі № 752/26606/18.

При цьому, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання боржника про витребування з Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) належним чином засвідчених копій матеріалів виконавчого провадження № 62403756 для з`ясування всіх обставин у справі.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 447-449 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти до провадження скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні, стягувач ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та призначити розгляд на 02.10.2023 року об 11-40 год. в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова (м. Харків, вул. Холодноярська, 5).

Витребувати з Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 62403756.

У задоволенні клопотання боржника ОСОБА_1 про зупинення стягнення за виконавчим листом №644/11519/14-ц виданим 02.06.2020 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя -І. В. Зелінська