Справа № 202/6578/23
Провадження № 2/202/1724/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

06 вересня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючої судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Різниченко Я.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Паращенко Ю.О., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі в частині стягнення коштів, що належали його дитині, та відмови у поверненні таких коштів, а також стягнути з Держави України на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 8-ми прожиткових мінімумів для дитини, станом на момент ухвалення рішення по справі, що станом на квітень 2023 року становить 22664 грн., стягнути Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 14906,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій державного виконавця у виконавчому провадженні № 68801476 про стягнення солідарно з нього, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 654 058 грн. 80 коп. та судового збору 1827 грн., яким було накладено арешт на банківський рахунок, на який він отримує соціальні виплати, а саме допомогу на дитину. Бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту була оскаржена ним до суду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2022 року визнано протиправною бездіяльність державного виконавця та зобов`язано зняти арешт з його рахунку, відкритого на його ім`я в АТ КБ «ПриватБанк». Після винесення судом зазначеної ухвали державний виконавець стягнув грошові кошти в розмірі 13270 грн., які є власністю його дитини. Вважає, що діями державного виконавця йому завдано матеріальну та моральну шкоду.

Згідно з частиною 1 статті 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

З`ясувавши у підготовчому засіданні предмет та підставу позову, характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі з огляду на наступне:

Статтею 55 Конституції України, положення якої є нормами прямої дії, гарантоване право особи на доступ до правосуддя.

Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод.

Згідно з частинами 1, 3 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України також визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, кожній особі гарантується звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених прав.

У той же час закріплене в законі право на доступ до суду не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням.

Зокрема, гарантоване ст. 55 Конституції України право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Суд звертає увагу, що в порядку цивільного судочинства захист майнових прав та інтересів здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Так, згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

При цьому питання арешту майна у виконавчому провадженні, в тому числі порядок скасування арешту та вирішення інших питань, пов`язаних з арештом майна боржника, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК.

У зв`язку із цим боржник, на майно якого накладено арешт, не може пред`являти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження, а помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі.

Суд бере до уваги, що в даному випадку позивач є боржником у виконавчому провадженні, а тому він не може оскаржувати дії державного виконавця у виконавчому провадженні шляхом пред`явлення позову до державної виконавчої служби, оскільки у судовому процесі він є відповідачем і законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання, пов`язаних з арештом майна, в тому числі звернення стягнення на доходи боржника, а саме шляхом оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця в порядку, визначеному розділом VІІ ЦПК України.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24 травня 2021 року по справі № 712/12136/18, від 02 жовтня 2019 року по справі № 904/51/19, від 22 квітня 2020 року по справі № 544/394/18, від 29 липня 2020 року по справі № 161/3171/19, від 28 жовтня 2020 року по справі № 204/2494/20, від 04 листопада 2020 року по справі № 520/7100/19, від 20 січня 2021 року по справі № 157/298/19 та інших.

Так, Верховний Суд вважав, що боржник у виконавчому провадженні не може пред`являти позов, оскільки законом для нього передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Суд відзначає, що в даному випадку між позивачем і відділом державної виконавчої служби немає спору щодо права власності чи користування майном - грошовими коштами, які були утримані державним виконавцем, а вимоги позивача в частині визнання протиправним дій державного виконавця стосуються порушень вимог виконавчого провадження.

Тож позовні вимоги ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій державного виконавця щодо стягнення грошових коштів та відмови в їх поверненні не підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Частиною 2 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначена норма стосується як спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства взагалі, так і тих, для яких законом установлено іншу форму звернення для суду.

Суд звертає увагу, що даний позов пред`явлений ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в частині визнання дій протиправними не як законним представником дитини, яка, до речі, зі слів позивача, досягла повноліття у березні 2023 року, тобто до пред`явлення позивачем цього позову, а як боржником у виконавчому провадженні.

Враховуючи вищенаведене, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади, в частині позовних вимог про визнання протиправними дій державного виконавця щодо стягнення грошових коштів та відмови в їх поверненні слід закрити.

Керуючись ст. ст. 255 ч. 1 п. 1, 258-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади, в частині позовних вимог про визнання протиправними дій державного виконавця щодо стягнення грошових коштів та відмови в їх поверненні закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ю. Марченко