Справа № 946/4128/23
Провадження № 2/946/2560/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Адамова А.С.,

за участі: секретаря судового засідання - Тюміної О.А.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі № 946/6613/22 від 22.12.2022 року. У шлюбі вони народилися двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На сьогоднішній день між ним та відповідачкою укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей саме з ним, батьком та саме він займається їх вихованням та утриманням. ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не відчуває відповідальності за долю дітей, не приділяє їм належної уваги, ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей, як мати. Діти цілком знаходиться на його утриманні. З причин систематичного невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до їхніх дітей, вважає за необхідне, внаслідок неналежного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Зазначив, що відповідачка дітей не виховує. Вона виїхала закордон і не буде займатися дітьми, кинула їх. Вони уклали договір, згідно якого діти залишилися на його утриманні. Відповідачка взагалі не піклується про дітей. Раніше вони укладали з договір, згідно якого діти залишалися на його утриманні та вихованні, з ним проживали. Долучив до матеріалів справи квитанції в підтвердження фінансового утримання дітей. Також у судовому засіданні наголошував на тому, що згідно пояснень представників військової частини, де він проходить службу, йому для звільнення з лав ЗСУ не вистачає лише рішення суду про позбавлення матері батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, просить позбавити її батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як проживає окремо від дітей, не має можливості фінансове їх забезпечувати.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони являються батьками двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №413 від 14.07.2005; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №576 від 12.09.2006.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2022 (справа №946/6613/22) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до договору, укладеного 29.09.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., зареєстрованого в реєстрі за №2203, місцем проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з батьком ОСОБА_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за №04/21-936 від 22.08.2023, встановлено, що у телефонному режимі ОСОБА_2 було запрошено до служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області та 26.07.2023 проведено бесіду, про що складено протокол. З`ясовано, що мати ОСОБА_2 , разом з дітьми, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з березня 2022 року по серпень 2022 року проживала поза межами України, діти були під наглядом матері. У ході телефонної бесіди батько повідомив, що він перебуває на військовій службі, займатися вихованням дітей не має можливості. ОСОБА_1 не надав жодного документа, який би підтвердив невиконання матір`ю батьківських обов`язків.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26.07.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Приватний будинок складається з 2 житлових кімнат (1 кімната нежитлова), кухні, передпокою, ванної кімнати. У наявності всі комунікації, опалення електричне. Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним вимогам. На час обстеження умов проживання неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був відсутній. Зі слів ОСОБА_2 , він проживає у АДРЕСА_6 разом із старшою сестрою. Конкретну адресу проживання дітей мати відмовилася надавати, у зв`язку з чим з неповнолітнім не вдалося провести бесіду.

Питання доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглянуто 01.08.2023 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, протокол № 12.

Члени комісії розглянули матеріали справи, дійшли висновку, що відсутні докази неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків, та вирішили: пропонувати органу опіки та піклування Ізмаїльської міської рази Ізмаїльського району Одеської області надати висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Та підтвердження не надано і органом опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову з метою захисту прав як дітей так і матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Доказів наявності таких обставин суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що суду не доведено наявність підстав, визначених ч.1 ст.164 СК України для застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Обставини, на які посилається позивач не свідчать про повне невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, та відповідно про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав.

При спілкуванні служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області з ОСОБА_2 було встановлено, що остання разом з дітьми, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з березня 2022 року по серпень 2022 року проживала поза межами України, діти були під наглядом матері, що свідчить про те, що відповідачка не повністю самоусунулася від виховання та спілкування з дітьми, однак здійснює це на недостатньому рівні.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і не буде відповідати його меті - захисту інтересів дитини, та стимулюванню батьків щодо належного виконання ними своїх обов`язків.

Так, судом встановлено, що відповідач дійсно не в повному обсязі виконує свої обов`язки, як того потребують діти, не достатньо приділяє вихованню дітей, не здійснює за ними належний догляд та контроль. Враховуючи викладене суд вбачає наявність підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. При цьому, встановлено, що мати підтримує зв`язок із дітьми, знає їх місцезнаходження, за кордон виїхала 06.09.2023р.

Факти зловживання відповідачкою спиртними напоями або наркотичними засобами, або факти її аморальної поведінки, які б перешкоджали нормальному розвиткові дітей, судом не встановлено.

Надані позивачем квитанції в підтвердження фінансування дітей, не свідчить про невиконання матір`ю батьківських прав, а свідчить лише про участь батька у фінансовому утриманні дітей.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Пунктами 4,5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №04/21-936 від 22.08.2023, обґрунтований поясненнями матері, що діти проживали деякий період з нею, поясненнями батька, що він перебуває на військовій службі, займатися вихованням дітей не мас можливості.

Крім того, сам по собі виїзд одного з батьків за кордон без дитини, не свідчить про доведеність підстав для позбавлення вказаної особи батьківських прав.

Поданий третьою особою висновок є обґрунтованим, не вказані передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, визначено, що позбавлення матері батьківських прав не буде на користь дітей та є недоцільним.

Належними і допустимими доказами в передбаченому законом порядку, які б давали беззаперечні підстави для застосування крайнього заходу до матері, як позбавлення батьківських прав, позивач не довів.

При розгляді матеріалів справи, суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що в даному випадку, позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 може вплинути на інтереси дітей з негативної сторони.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що відібрання дітей, чи позбавлення батьківських прав відносно дітей за умов недостатності підстав для цього може становити порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на повагу до приватного і сімейного життя).

У рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» суд звертає увагу, що для батьків та дитини «бути разом» є елементом сімейного життя, та внутрішні засоби, які їм перешкоджають є елемент втручання в право. «…Там, де є очевидні сімейні зв`язки з дитиною, держава повинна діяти так, щоб ці зв`язки розвивались і дотримувались законні гарантії, які б дозволяли дитині бути частиною сім`ї, навіть якщо батьки не проживають разом…».

Також зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини."

Позивачем не було надано суду переконливих доказів того, що відповідач повністю та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і вирішення даного спору можливе тільки у разі позбавлення його батьківських прав.

Також, суд зазначає, що незважаючи на посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, будь-яких матеріалів щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей» в підтвердження зазначеного не складалося, докази зворотного суду не надано.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт заперечення проти позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною і матір`ю конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав.

Стаття 171 СК України закріплює, що дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо відсутності достатніх обставин, які б свідчили про необхідність застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу на нього як позбавлення батьківських прав. Суд вважає, що відповідачка винна в тому, що не приділяє достатньої уваги догляду та вихованню дітей, але в зв`язку з тим, що ніхто не застережений від неправильних вчинків, однак кожен при цьому має право на виправлення своїх вчинків, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та попередити останню про необхідність змінити ставлення до виховання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання та утримання дітей, передбачені сімейним законодавством в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса проживання: АДРЕСА_5 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області (місце знаходження: 68600, Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Незалежності, 62, Код 3) про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання та утримання дітей, передбачені сімейним законодавством.

Покласти на орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо виховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.09.2023 року.

Суддя: А.С.Адамов