Справа № 128/2772/23
РІШЕННЯ

Іменем України

19.09.2023 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в порядку ст. 18 Сімейного кодексу України, як особа, що досягла 14 річного віку, з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він народився у шлюбі, зареєстрованому між відповідачами, які є його батьками. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.01.2019 року у справі №128/1628/18 шлюб між ними було розірвано.

Вказує, що він проживає разом із бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з дядьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 28.06.2023 року №1550102-06, виданою Якушинецькою сільською радою.

Зазначає, що його батьки ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надають, у зв`язку із чим позивач вимушений був поставити питання про стягнення з них аліментів на його утримання в судовому порядку.

За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на його користь аліменти на його утримання в розмірі по 1/6 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник, ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. Позивач зазначив, що проживає окремо від батьків та не має бажання проживати із жодним з них, при цьому він навчається в училищі та має якось себе утримувати, а його батько вже пів року взагалі не надавав йому кошти на його утримання, а мати надає такі кошти недостатньо та нерегулярно, лише на його прохання.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, оскільки вважає, що позивача намовили бабуся і дядько, з якими він проживає, а відповідач не згоден з тим, де проживає його син, пропонує йому проживати з матір`ю, так як сам він має новий шлюб, в якому в нього народилася ще одна дитина, та він має ще дочку, яка також проживає окремо та він надає їй кошти на навчання. Крім цього, його нова дружина має трьох дітей від іншого шлюбу, яких також утримує він, оскільки вони проживають з ним. Взагалі він хоче здати позивача в інтернат, так як бабуся і дядько на сина погано впливають та потурають в його забаганках, дозволяють вживати алкогольні напої, хоча з заявами до відповідних органів про їх протиправні дії він не звертався. Пам`ятає, що раніше купував синові одяг, але чеків не має, також застрахував його життя, а в навчальному закладі його повинні харчувати безкоштовно, так як він учасник бойових дій, він має офіційний дохід в межах 20 000 грн, яких йому недостатньо для утримання його членів сім`ї, сплачувати аліменти в примусовому порядку він не буде, краще здасть сина в інтернат.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, тому що не вважає, що синові потрібно було звертатись до суду, а звернутись до неї особисто в позасудовому порядку. Вона офіційно не працевлаштована, синові допомагає, коли він звертається до неї по допомогу та в межах того, скільки в неї наявно коштів на момент його звернення. Інших утриманців вона вона не має.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Згідно копії паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на даний час досяг 16 років (а.с. 5).

Відповідно до копії витягу з Реєстру територіальної громади від 29.06.2023, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Відповідачі з 19.01.2007 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.01.2019 розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення суду (а.с. 8).

З копії довідки Якушинецької сільської ради № 1550/02-06 від 28.06.2023 вбачається, що ОСОБА_1 проживає разом з бабусею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з дядьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 32 ЦК України, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів та їх розмір, суд враховує, що відповідачі є працездатними особами, під час судового розгляду, в тому числі в судовому засіданні, вони не довели належними та допустимими доказами наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають їм сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частки від доходу. Так, заявлений до стягнення в позові розмір аліментів відповідає як нормам чинного законодавства, так і встановленим обставинам, а саме враховує наявність на утриманні відповідача ОСОБА_4 ще двох дітей та не є обтяжливим або таким, що ставить в нерівне становище інших його дітей. Обов`язку утримувати дітей дружини, які не є їхніми спільними дітьми, відповідач не має, оскільки такий обов`язок мають батьки дітей, яким відповідач батьком не доводиться.

Саме лише небажання сплачувати кошти або незадовільний матеріальний стан батьків не може слугувати підставою для звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідачами не доведено, що ними вживаються заходи на постійній регулярній основі щодо утримання їхньої неповнолітньої дитини, яка проживає окремо від них, жодних доказів протилежного матеріали справи не містять.

Оскільки судом встановлено, що позивач тривалий час не проживає із батьками, натомість проживає з бабусею та своїм дядьком та має законне право на одержання утримання від своїх батьків, досяг 16 років, суд вважає, що позивач має право на самостійне одержання і розпорядження аліментами від батьків.

Тому враховуючи наявні обставини справи, та перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, оскільки відомості про відповідність вказаного позивачем розміру аліментів матеріальному та сімейному становищу відповідачів ними не спростовано, а тому такі вимоги позивача підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.Тому аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 18.07.2023.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, в розмірі 1 073,60 грн з кожного відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 18, 141, 179, 180 - 183, 191 СК України, ст.ст. 141,247, 259, 263, 265, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на його утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2023 і до досягнення ОСОБА_1 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на його утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2023 і до досягнення ОСОБА_1 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1 073, 60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 073, 60 гривень.

Рішення суду, в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 19.09.2023.

Суддя: