ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 636/2768/20

провадження № 22-ц/818/1784/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря Носової К.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, про визначення місця проживання дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 04 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю за місцем її реєстрації або проживання.

В обгрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 30.04.2011 між сторонами було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народилася дитина донька ОСОБА_3 . На підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17.10.2014 шлюб було розірвано. Після розлучення донька постійно проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . З 07.04.2016 згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області з відповідача на утримання доньки стягуються аліменти. Позивач повністю опікується інтересами та потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням та розвитком дитини. Відповідач про дитину не піклується, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем одноособово та дитина перебуває повністю на утриманні матері. Тому просить визначити місце проживання дитини разом з нею.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 04 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , за місцем її реєстрації або проживання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове по суті справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, при винесенні вказаного рішення судом не повно з`ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, неправильно установлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок чого при ухваленні вказаного рішення було порушено норми матеріального права. Зазначає, що його представник не з`явилась в судове засідання з поважних причин, а суд першої інстанції розглянув справу, тому вони були позбавлені можливості надати до суду ряд клопотань про витребування доказів по справі, які може отримати тільки суд, дізнатися де саме зараз зареєстрована дитина разом з матір`ю, клопотання про отримання на запит суду дійсного розрахунку про заборгованість з виплати аліментів відповідачем, оскільки представник позивача надав суду розрахунок який не відповідає дійсності, крім того представник не змогла долучити ряд важливих доказів по справі до матеріалів цивільної справи. Вказує, що суд першої інстанції не встановив в судовому засіданні, де зараз знаходиться сама дитина ОСОБА_3 разом з матір`ю і взагалі де вона зареєстрована на поточний час та як мати без згоди батька могла її зареєструвати в Військовій частині мікрорайону «Авіатор», 163. Зазначає, що ОСОБА_4 постійно сплачує аліменти, наскільки це можливо і не має такої заборгованості, як вказує, позивач по справі. Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції, не були належним чином повідомлені ні відповідач ОСОБА_4 , ні його представник, адвокат Суховецька О.В., повістки про те, що призначене судове засідання на відповідну дату не вручалися, про що свідчать матеріали справи, що є грубим порушенням.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідач у судове засідання 13.09.2023р. не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 158), надав до суду апеляційної інстанції заяву про слухання справи за його відсутності (а.с. 161).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце слухання справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що мати належним чином виконує батьківські обов`язки стосовно дитини та має належні умови для забезпечення матеріального та морального розвитку дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 27.09.2011 серії НОМЕР_1 . Батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_5 (а.с. 8).

На підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 жовтня 2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 30.04.2011 розірвано (а.с. 9-10).

За рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 07.04.2016 зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 (а.с. 11-13).

Зі службової характеристики від 28.07.2020 встановлено, що ОСОБА_1 виявила себе дисциплінованим, наполегливим, виконавчим військовослужбовцем, статути Збройних Сил України знає добре, виконує їх положення, до виконання службових обов`язків відносить сумлінно, організована, проявляє ініціативу, моральні якості високі, чесна і правдива (а.с. 14).

Згідно копії довідки від 29.04.2020, виданої в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 має на утриманні сім`ю: чоловік ОСОБА_6 , донька ОСОБА_3 , син ОСОБА_7 (а.с.15).

З довідки від 17.07.2020, наданої Чугуївським НВК № 6 встановлено, що ОСОБА_3 навчається у Чугуївському НВК № 6, з вересня 2017 року. ОСОБА_1 утримує та виховує доньку сама. Батько не бере участі у вихованні дитини (не спілкується з вчителем, не забирає дитину після уроків, не бере участі у батьківських зборах) (а.с. 16).

Згідно копії акту обстеження умов проживання від 20.08.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання добрі, дитина забезпечена всіма необхідними речами та одягом. Під час спілкування з дитиною з`ясовано, що ОСОБА_8 вважає своїм батьком чоловіка матері. Рідного батька не пам`ятає та не згадує. В сім`ї добрі дружні відносини (а.с.17).

У довідці-характеристиці від 20.07.2020, виданої КП «Чугуївський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» зазначено, що ОСОБА_3 мешкає з матір`ю та її чоловіком, відвідує лікаря, а виконує рекомендації лікаря тільки мати та її чоловік ОСОБА_6 . Батько дитини жодного разу лікаря не відвідував (а.с. 19).

13 вересня 2019 року виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області прийнято рішення № 261 про можливість визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 18).

27 серпня 2019 року комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області винесено рішення №10/3 про можливість визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 43).

Згідно довідок від 08.01.2020 (а.с. 56-57) ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психолога та лікаря-нарколога не перебуває.

13 вересня 2019 року виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області ухвалено рішення №262 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 58).

Згідно листа від 17.01.2020, виданого Чугуївським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №3 ОСОБА_3 відвідувала заклад дошкільної освіти з 26.03.2014 по 03.08.2015. До закладу дитину приводили мати, бабуся, дідусь. Іноді в заклад приходив батько ОСОБА_2 . З дозволу матері він спілкувався з дитиною, не виходячи за межі закладу. Дитина завжди із задоволенням йшла до батька. ОСОБА_2 відгукувався на прохання вихователів про допомогу та приймав участь в утепленні групової кімнати (а.с. 59).

ОСОБА_2 працює на підставі трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 08 січня 2020 року (а.с. 60).

Згідно характеристики, виданої 20.01.2020 головою вуличного комітету №19 ОСОБА_2 зарекомендував себе з позитивної сторони, веде здоровий образ життя, не палить, не вживає алкоголь. В спілкуванні з сусідами поважний, чуйний, працьовитий, підтримує належний порядок на території проживання (а.с. 61).

Згідно довідки Відділу ЦНАП від 07.10.2020 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 разом з матір`ю та батьком (а.с. 63). Згідно копії договору дарування (а.с. 64) є власником 53/100 часток вказаного домоволодіння.

Відповідач сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 65-75).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що станом на 30.03.2023 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 74563,25 гривень (а.с. 107).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала на те, що повністю опікується інтересами та потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням та розвитком дитини. Відповідач про дитину не піклується, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем одноособово та дитина перебуває повністю на утриманні матері.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зч.ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі №377/128/18 зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, №250, ст.35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Згідно з ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст.35-36, п.90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції (995-004) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07 серпня 1996 року, п.78).

Колегія суддів вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню її інтересів в силу вимог ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

При визначенні місця проживання дитини, суд апеляційної інстанції враховує, що малолітня ОСОБА_3 мешкає спільно з матір`ю, яка здійснює належний догляд за нею, турбується про неї, забезпечує її розвиток і виховання.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що матеріали справи не містять повідомлень про отримання ним та його представником судових повісток, між тим з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача 26.05.2023 року зверталась до суду із заявою про відкладення розгляду справи, призначене на 31.05.2023 року, та 03.07.2023 року із заявою про відкладення розгляду справи, призначене на 04.07.2023 року, отже сторона відповідача була повідомлена про час та місце розгляду справ, тому відсутні підстави для скасування рішення з підстав, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Відповідач також вказує, що його представник, при розгляді справи в суді першої інстанції, не мала змоги звернутися до суду із клопотанням про витребування доказів та долучення до матеріалів справи ряду доказів для з`ясування дійсного розміру заборгованості по аліментам та встановлення місця проживання дитини, зазначає, що матеріали справи не містять даних де наразі знаходиться та зареєстрована дитини.

За клопотанням представника позивача до матеріалів справи апеляційним судом додана довідка від 22.06.2023 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , згідно якої останні фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3

Також надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідач звертає увагу суду на те, що він не був ознайомлений з висновком служби у справах дітей щодо визначення місця проживання дитини.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що питання про визначення місця проживання дитини було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, за змістом якого вирішено вважати за можливе визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 за матір`ю ОСОБА_1 .

Комісія з питань захисту прав дитини є консультативно-дорадчим органом, основним завданням якої є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток. Відповідно до покладених на неї завдань, в тому числі розглядає питання щодо вирішення спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини.

Питання визначення місця проживання дитини також було предметом розгляду виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області, якому підпорядкована відповідна служба у справах дітей.

Так, згідно рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області від 13.09.2019 року № 261 вирішено вважати за можливе визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 за матір`ю ОСОБА_1 .

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, якими з урахуванням інтересів малолітньої ОСОБА_3 та забезпечення надалі можливості її всебічного морального, духовного, культурного, фізичного та психічного розвитку, суд визначив місце проживання дитини з матір`ю, оскільки таке рішення максимально відповідає інтересам дитини.

Судом першої інстанції надана оцінка доказам без порушення вимог ст.89 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не встановлено.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 04 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 15 вересня 2023 року.