У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.08.2023 Справа №607/14797/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Вароди П.Б., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Башуцького І.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Башуцького Ігора Ярославовича про встановлення способу та порядку виконання рішення суду,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , про стягнення коштів.

За результатами розгляду справи по суті Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 14.06.2016 ухвалено рішення яким стягнуто із ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , в користь ОСОБА_1 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 348 304 (Триста сорок вісім тисяч триста чотири) грн. 36 коп. в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15.10.2011 року, 1813 (одну тисячу вісімсот тринадцять) грн. 45 коп. судового збору та 2304 (Дві тисяч триста чотири) грн. витрат за проведення експертизи.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Башуцький І.Я. звернувся до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання рішення суду у вказаній цивільній справі.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що 15 лютого 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист № 607/14797/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти в сумі 348 304 (триста сорок вісім тисяч триста чотири) грн. 36 коп. в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15 жовтня 2011 року, 1813 (одну тисячу вісімсот тридцять) грн. 45 коп. судового збору та 2304 (дві тисячі триста чотири) грн. 00 коп. витрат за проведення експертизи (надалі - виконавчий лист).

10 вересня 2018 року, на підставі виконавчого листа, приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом Анатолієм Івановичем (надалі - приватний виконавець) відкрито виконавче провадження (ВП №57168874).

26 травня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП №57168874.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.06.2020 р. у даній справі суд роз`яснив, що відповідно до змісту ухваленого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 14.06.2016 р. в цивільній справі № 607/14797/14 рішення, сума коштів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 обмежується вартістю майна, успадкованого ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 .

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26.05.2023 р. в задоволені заяви ОСОБА_2 про роз`яснення рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2016 р. відмовлено. Разом з цим, апеляційним судом роз`яснено ОСОБА_2 про те, що вона має право звернутись до суду із заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання судового рішення.

Згідно із статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною четвертою статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 р. у справі №6-33цс15 зроблено висновок, що «згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Тобто, при виконанні обов`язків, що переходять у спадщину в законі закріплюється межа їх виконання. Такою межею виступає вартість майна отриманого спадкоємцями у спадщину. Це і не дивно, оскільки такі обов`язки є боргами спадкодавця, і виникли внаслідок його діяльності, завдяки чому мають відшкодовуватися саме з його майна, що переходить у спадщину.

Таким чином, вказав адвокат Башуцький І.Я., враховуючи вимоги статті 1282 ЦК України, ОСОБА_2 зобов`язана задовольнити вимоги ОСОБА_1 лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Проте, вказав представник заявника, ОСОБА_2 жодного майна (в тому числі нерухомого майна) у спадщину від ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одержала.

Станом на сьогоднішній день ні державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори, ні приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолій Іванович, ні стягувач ОСОБА_1 не встановили (не виявили) майна, яке перейшло у спадщину від ОСОБА_4 (померлої) до ОСОБА_2 .

Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_2 не одержала жодного майна у спадщину після смерті ОСОБА_4 , приватний виконавець вживає заходи щодо звернення стягнення на заробітну плату та інші особисті доходи ОСОБА_2 .

Щодо житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 представник заявника просить врахувати наступне.

25 липня 2008 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №240/08/26-2А/у від 25 липня 2008 року (надалі - Кредитний договір), між АКБ «ФОРУМ», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ» (надалі - Банк), та ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4 , Іпотекодавець, майновий поручитель) укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Присяжною Н.П. за реєстровим № 6218 (надалі - Іпотечний договір), згідно якого Іпотекодавець передала в іпотеку нерухоме майно (надалі Предмет іпотеки), а саме: житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 (надалі - житловий будинок).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (надалі - Закону), іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із статті 3 Закону, у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

15 жовтня 2011 року ОСОБА_4 позичила в ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 11 220 доларів США, які зобов`язалась повернути до 01.01.2012 р., про що надала розписку.

Таким чином, станом на 15 жовтня 2011 року (дата укладення договору позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ), житловий будинок вже більше трьох років перебував в іпотеці Банку, про що було відомо ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

23 лютого 2018 року між Банком та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором та Іпотечним договором, згідно якого Банк відступив, а ОСОБА_5 набув прав іпотекодержателя, належних Банку згідно з Іпотечним договором, укладеного між Банком та ОСОБА_4 .

Згідно із частини першої статті 33 Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до статті 36 Закону, сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із статті 37 Закону, Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

01 жовтня 2018 року державним реєстратором, на підставі Договору про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Присяжною Н.П., 25 липня 2008 року за реєстраційним № 6218, серія та номер: ННВ274233, р. № 233, виданий 23.02.2018, видавник: Антипова І.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; Іпотечного договору, серія та номер: ВКР 151853, ВКР 151854, р. №6218, виданий 25.07.2008, видавник: Присяжна Н.П., приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43286484, згідно якого ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок.

Таким чином вказав представник заявника, як вже зазначалось вище, на дату укладання договору позики між ОСОБА_4 (померлою) та ОСОБА_1 , житловий будинок на підставі Іпотечного договору вже був переданий ОСОБА_4 в іпотеку Банку, який в подальшому відступив права вимоги за Іпотечним договором ОСОБА_5 , а останній, як іпотекодержатель, набув право власності на предмет іпотеки - житловий будинок.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10.07.2019 р., залишеною без змін постановою Верховного Суду від 16.12.2020 р., у цивільній справі №607/23825/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Комунального підприємства «Агентство державної реєстрації та інвентаризації» Заводської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ», приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолій Іванович, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2019 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Комунального підприємства «Агентство державної реєстрації та інвентаризації» Заводської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ», приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих Анатолій Іванович, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовлено.

При цьому, в справі №607/23825/18 суди встановили, що боржником підтверджено той факт, що вона не отримувала у спадщину будинку в натурі, оскільки на нього звернуто стягнення за іншими зобов`язаннями спадкодавця.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, судові рішення та норми цивільного законодавства слід констатувати те, що ОСОБА_2 не набула права власності на житловий будинок в порядку спадкування, оскільки на нього було звернуто стягнення за іншими забезпеченими іпотекою зобов`язаннями.

Виходячи із вищезазначеного, представник заявника вважає:

- стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проводиться тільки в межах вартості майна, одержаного ОСОБА_2 у спадщину після смерті ОСОБА_4 ;

- на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 звернуто стягнення за іншими зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_4 ;

- станом на сьогоднішній день спадкоємець ОСОБА_2 жодного майна у спадщину від ОСОБА_4 , не одержала, оскільки спадкове майно відсутнє, в зв`язку із чим, у ОСОБА_2 відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора ОСОБА_4

- у зв`язку із відсутністю спадкового майна та відповідно обов`язку задовольнити вимоги кредитора спадкодавця, в приватного (державного) виконавця відсутні правові підстави для звернення стягнення на особисте майно ОСОБА_2 .

Відповідно до частин першої та третьої статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення чи зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до правової позиції постанови Верховного Суду України від 25 листопада 1995 року у справі №6-1829цс15 - поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено статтею 16 ЦК України. Під зміною або встановлення способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При вирішенні питання про зміну або встановлення способу і порядку виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

З урахуванням системного тлумачення вказаних норм права, зміна або встановлення способу і порядку виконання, за доведеності зазначених в цих нормах підстав, повинна відбуватися в межах вимог того позову, стосовно якого було ухвалено відповідне судове рішення, яке перебуває на примусовому виконанні.

Враховуючи вищезазначені обставини представник заявника просить встановити наступний спосіб та порядок виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2016 р. у цивільній справі №607/14797/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошових коштів в сумі 348304 (триста сорок вісім тисяч триста чотири) грн. 36 коп. в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15.10.2011 року:

- виявити (встановити) перелік майна, одержаного ОСОБА_2 у спадщину після смерті ОСОБА_4 ;

- визначити вартість майна, одержаного ОСОБА_2 у спадщину після смерті ОСОБА_4 ;

- в межах вартості виявленого (встановленого) майна, одержаного ОСОБА_2 у спадщину після смерті ОСОБА_4 , виконати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2016 р. у цивільній справі №607/14797/14-ц.

Представник ОСОБА_2 адвокат Башуцький І.Я. в судовому засіданні заяву про встановлення способу та порядку виконання рішення суду підтримав, просить її задовольнити з підстав наведених в останній.

Представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Варода П.Б. заперечив щодо задоволення заяви вказавши на те, що відсутні законні підстави для встановлення способу та порядку виконання рішення, оскільки відсутні жодні перешкоди для його виконання.

Суд проаналізувавши зміст поданої заяви про встановлення способу та порядку виконання рішення суду та її підстави, заслухавши пояснення представників сторін вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки згідно положень ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За результатам розгляду заяви судом не встановлено обставин, які б істотно ускладнювали виконання рішення суду або робили його неможливим.

Посилання представника заявника на те, що ОСОБА_2 жодного майна у спадщину від ОСОБА_4 не одержала, оскільки спадкове майно відсутнє, в зв`язку із чим у ОСОБА_2 відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора не заслуговують на увагу, оскільки в ході розгляду справи по суті судом встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, зокрема житлового будинку, після смерті ОСОБА_4 , а також встановлено вартість спадкового майна і в межах його вартості стягнуто із ОСОБА_2 кошти в користь ОСОБА_1 . Доведення представником боржника ОСОБА_2 адвокатом Башуцьким І.Я. на стадії виконання рішення суду протилежного є недопустимим, оскільки свідчить про намагання заперечити обставини, які встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили та має на меті уникнути його виконання.

За результатами розгляду справи по суті суд прийшов до переконання, що із ОСОБА_2 слід стягнути в користь ОСОБА_1 348304,36 гривень, а також судові витрати у справі. Вказане рішення виконується в загальному порядку шляхом стягнення із боржника в користь стягувача суми коштів, яка вказана у резолютивній частині рішення суду і для його виконання непотрібно виявляти спадкове майно та визначати його вартість.

Інших обставин, які б істотно ускладнювали виконання рішення суду або робили його неможливим, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Башуцького Ігора Ярославовича про встановлення способу та порядку виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.06.2016, яке ухвалено в цивільній справі №607/14797/14-ц відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич