Справа № 2-705/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

за участю секретаря судового засідання Вільчак В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який діє як законний представник в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, де стягувач ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_4 .

Заяву мотивовано тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі 2/705/11 від 25.07.2011 року було задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та стягнуто з останнього на його користь грошові кошти.

На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №2-705/11 від 21.09.2011, який до цих пір знаходиться на виконанні у приватного виконавця Пивоварова Ю.Г. Зазначає, що ухвалою суду від 13.11.2020 замінено сторону виконавчого провадження на користь ОСОБА_3 .

Вказує, що стягувач за вищевказаним виконавчим документом ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а єдиним спадкоємцем його майна та майнових вимог згідно заповіту від 26.06.2020 року та довідки приватного нотаріуса Федоренко Е.Й. №47 01-16 від 29.06.2023 року, якою підтверджується відсутність інших спадкоємців, являється малолітня дитина ОСОБА_2 .

Законний представник вказує, що ним 28.10.2022 року було подано до приватного нотаріуса Федоренко Е.Ю. заяву про прийняття спадщини в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 .

Заявник вказує, що оскільки заповітом від 26.06.2020 року покійний ОСОБА_3 призначив свою внучку ОСОБА_2 єдиним своїм спадкоємцем, а поданням заяви про прийняття спадщини від 28.10.2022 року внучка прийняла всю спадщину, то слід визнати, що до неї перейшли також всі вимоги, які випливають з рішення Ужгородського міськрайонного суду у справі №2/705/11 від 25.07.2011 року.

Враховуючи вищенаведене, просить замінити стячгувача за виконавчим листом №2-705/11 від 21.09.2011 ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання заявник та боржник не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заперечень не подавали. Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути питання заміни сторони виконавчого провадження без участі сторін за наявними матеріалами справи.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено з матеріалів справи, 25.07.2011 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення по справі №2-705/11, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних задоволено, та стягнуто з ОСОБА_4 суму у розмірі 11 838.01 грн. інфляційних втрат та 1300.88 грн. три відсотки річних, а також стягнуто судові витрати.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист.

Судом встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2020 постановлено, зокрема, замінити сторону з виконання виконавчого листа №2-705/11, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, а саме вибуло стягувача ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії заповіту від 26.06.2020 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Федоренко Е.Ю. в реєстрі за №896, та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 60724993 від 26.06.2020), ОСОБА_3 заповів все належне йому майно та майнові права внучці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 є батьком малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 70461980 від 28.10.2022) приватним нотаріусом Федоренко Е.Ю. зареєстровано спадкову справу за померлим ОСОБА_3 .

Судом також встановлено, що 28.10.2022 року ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 , звернувся до приватного нотаріуса Федоренка Е.Ю. з заявою про прийняття спадщини за заповітом за померлим ОСОБА_3 .

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Федоренка Е.Ю. від 29.06.2023 року Вих. №47/01-16 спадкоємицею за заповітом ОСОБА_3 є його внука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини за спадкодавцем ОСОБА_3 не звертались.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою зокрема, внаслідок правонаступництва; а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховний Суд у Постанові від 27.01.2021 справа № 569/1799/19 тлумачить процесуальне правонаступництво як перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

Можливість процесуального правонаступництва визначається можливістю правонаступництва в матеріальному праві. При цьому в матеріальному праві виділяють універсальне та сингулярне правонаступництво. Універсальне правонаступництво має місце в тих випадках, коли перехід прав та обов`язків однієї юридичної особи до іншої відбувається в результаті реорганізації, а поміж фізичними особами - в порядку спадкування. Сингулярне правонаступництво має місце, коли сторона перепоступається правом вимоги, чи здійснює переведення боргу, або приймає борг іншої особи на себе. Розподіл матеріального правонаступництва на універсальне та сингулярне пов`язаний з об`єктом прав та обов`язків, що переходять до правонаступника. І хоча матеріальне правонаступництво може бути універсальним чи сингулярним, процесуальне правонаступництво, хоча і є необхідним наслідком правонаступництва в матеріальному праві, завжди універсальне: в рамках процесу правонаступник в усіх випадках цілком замінює правопопередника і користується комплексом процесуальних прав та обов`язків сторони чи третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Одночасно, оцінюючи доводи заявника щодо переходу до нього всіх вимог що випливають з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2011 внаслідок правонаступництва, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України регламентовано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно (майнові права) спадкодавця до спадкоємців. Тобто саме свідоцтво про право на спадщину є правовстановлюючим документом, який підтверджує перехід права власності на майно (майнові права) спадкодавця до спадкоємців.

Разом з тим, заявником не додано до матеріалів справи копії свідоцтва про право на спадщину за померлим ОСОБА_3 , що було б свідченням того, що відбувся перехід права власності на майно та інших майнових прав спадкодавця до спадкоємця.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що заявником не додано свідоцтво про право на спадщину за померлим ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що вимога про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні є передчасною та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-261, 268, 352-355, 442 ЦПК України, ЗУ «Про нотаріат», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження залишити без задововлення.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.Р. Деметрадзе