Номер провадження: 22-ц/813/2998/23
Справа № 504/2349/16-ц
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 січня 2022 року по цивільній справі за позовом Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (до зміни найменування Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний») до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ДП «Морський торговельний порт «Южний» (далі - ДП «МТП «Южний») звернулось до Комінтернівського районного суду Одеської області до ОСОБА_1 з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнював та в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «МТП «Южний» завдану матеріальну шкоду в наслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) у розмірі 66 137,00 грн., вартість проведення експертного дослідження у розмірі 750,00 грн., судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

З урахуванням уточнень позов ДП «МТП «Южний» мотивований наступним.

26.03.2013 року о 19 год. 30 хв. на 27 км на автодорозі Одеса Южне, в напрямку м. Одеса, рухався автомобіль Тойота РАВ-4, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який на 38 км+300 м зазначеної автодороги, біля с. Визирка Комінтернівського району Одеської області, порушивши Правила дорожнього руху України, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з належним на праві власності ДП «МТП «Южний» автомобілем Тойота Камрі, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку.

Оскільки водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, 27.03.2013 року за зазначеним вище фактом СВ Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000700 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

05.06.2013 року під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000700 ДП «МТП «Южний» пред`явлено до ОСОБА_1 цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Судовий розгляд даного кримінального провадження за обвинувальним актом відносно обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (кримінальна справа № 504/2562/13-к), де ДП «МТП «Южний» виступало, як цивільний позивач, закінчився постановленням 08.06.2016 року ухвали Іванівського районного суду Одеської області, якою кримінальне провадження № 0000700 від 27.03.2013 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу та останнього звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до такої відповідальності, тобто з нереабілітуючих підстав. При цьому, цивільний позов у кримінальному провадженні, заявлений ДП «МТП «Южний» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, залишено без розгляду із роз`ясненням позивачу про право на звернення до суду із відповідним позовом в порядку цивільного судочинства.

За таких підстав, позивач вказував, що строк позовної давності був перерваний, а після винесення вказаної вище ухвали строк позовної давності автоматично подовжено до шести місяців та, звертаючись з цим позовом у липні 2016 року, позивачем не пропущено строк, у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Позивач також наголосив, що з матеріалів кримінальної справи № 504/2562/13-к вбачається, що ОСОБА_1 фактично визнав факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (кримінальне провадження № 0000700 від 27.03.2013) і добровільно та свідомо погодився на закриття кримінального провадження відносно нього з нереабілітуючих підстав.

Ухвала Іванівського районного суду Одеської області від 08.06.2016 року, якою встановлена винна особа ОСОБА_1 , вступила в законну силу, а тому висвітлені в ній обставини додаткового аналізу не потребують.

Для встановлення рівня пошкодженості автомобіля ДП «МТП «Южний» звернулось до лабораторії експертних досліджень «ПАЛЕ». Згідно із звітом лабораторії експертних досліджень «ПАЛЕ» № 04-040 від 15.05.2013 року вартість відновлення автомобіля Тойота Камрі, номерний знак НОМЕР_2 , склала 66 137,00 грн. При цьому, витрати за проведення вказаної експертизи згідно з платіжним дорученням № 16707 від 13.05.2013 року склали 750,00 грн.

За таких підстав, вказуючи, що внаслідок винних дій водія транспортного засобу Тойота РАВ-4, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП, майну ДП «МТП «Южний» було спричинено майнову шкоду у зв`язку із пошкодженням належного позивачу транспортного засобу Тойота Камрі, номерний знак НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 в добровільному порядку не відшкодовує, у зв`язку з чим ДП «МТП «Южний» звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача у справі задоволено. Залучено Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») у якості співвідповідача у справі за позовом ДП «МТП «Южний» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої ДТП. Постановлено направити ухвалу співвідповідачу ПрАТ «СК «Провідна».

При цьому, в даній ухвалі зазначено, що представник позивача просить залучити до участі у справі у якості співвідповідача ПрАТ «СК «Провідна», оскільки предметом розгляду судом цивільної справи є питання, щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, однак на момент звернення позивача з позовною заявою та на момент відкриття провадження по справі змінилась правова позиція Верховного Суду України щодо розгляду подібних спорів, яка передбачала можливість реалізації права на відшкодування збитків шляхом подання позову безпосередньо на винну в ДТП особу або на страхову компанію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 січня 2022 року позов ДП «МТП «Южний» задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ДП «МТП «Южний» завдану внаслідок ДТП шкоду, у межах страхового відшкодування. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «МТП «Южний» різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, включаючи вартість проведення експертного дослідження у розмірі 750,00 грн., судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ПрАТ «СК «Провідна» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 січня 2022 року, закрити провадження у справі та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) судом першої інстанції розглянута справа, яка не відноситься до його підвідомчості, оскільки справа має розглядатися в порядку господарського судочинства; 2) судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не вказано жодних розрахунків шкоди, яку має відшкодувати страховик, та розміру страхового відшкодування, яке, на думку суду, має сплатити ПрАТ «СК «Провідна», крім того в порушення спеціального закону судом не враховано фізичний знос, не зазначена вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, та оскільки ПрАТ «СК «Провідна» отримало лише уточнену позовну заяву без звіту оцінювача, ПрАТ «СК «Провідна» був позбавлений можливості самостійно проаналізувати вказаний звіт (а. с. 5-8 т. 2).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.06.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ПрАТ «СК «Провідна» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 січня 2022 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.06.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників, оскільки дана справа за ціною позову (66 887,00 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Проте у зв`язку з необхідністю витребування інформації та необхідності виклику сторін в судове засідання, ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.05.2023 року призначено розгляд справи в загальному провадженні з викликом сторін.

Згідно наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 12.05.2023 року Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний» перейменовано на Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про задоволення позовних вимог ДП «МТП «Южний» до ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог.

Правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права.

Судом встановлено наступне:

-26.03.2013 року о 19:30 год. на 27 км. на автодорозі Одеса - Южне, в напрямку м. Одеса, рухався автомобіль Тойота РАВ-4, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який на 38 км+300 м зазначеної автодороги, біля с. Визирка Комінтернівського району Одеської області порушивши Правила дорожнього руху України, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з належним на праві власності ДП «МТП «Южний» автомобілем Тойота Камрі, реєстраційний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку не порушуючи правила безпеки дорожнього руху;

-27.03.2013 року за зазначеним вище фактом СВ Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000700 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості;

- внаслідок винних дій водія транспортного засобу Тойота РАВ-4, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП, майну ДП «МТП «Южний» було спричинено майнову шкоду у зв`язку із пошкодженням належного Позивачу транспортного засобу Тойота Камрі, реєстраційний № НОМЕР_2 ;

- 05.06.2013 року під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000700, в межах передбаченого ст. 253, 256, 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, ДП «МТП «Южний» в порядку ст. 128 КПК України, яка діяла на той момент, пред`явлено до ОСОБА_1 цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням;

- 30.04.2014 року вироком Комінтернівського районного суду Одеської області по справі № 504/2562/13-к (провадження № 1кп/504/14/14) ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Цим же вироком цивільний позов ДП «МТП «Южний» задоволено у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «МТП «Южний» 66 887,00 гривень майнової шкоди;

- 14.08.2014 року ухвалою апеляційного суду Одеської області по справі №504/2562/13-к (провадження № 11-кп/785/769/14) вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.04.2014 року скасовано, кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України, призначено до нового розгляду у суді першої інстанції в іншому складі суду;

- наприкінці 2015 року обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в порядку ст. 34 КПК України, апеляційним судом Одеської області передано до Березівського районного суду Одеської області;

- ухвалою від 04.02.2016 року вказаний обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_1 , Березівським районним судом Одеської області було повернуто прокурору, оскільки, як вбачається з вказаної ухвали, він не відповідав вимогам ст. 291 КПК України;

- 18.03.2016 року після усунення недоліків, зазначених в ухвалі Березівського районного суду Одеської області, Комінтернівською місцевою прокуратурою, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000700 від 27.03.2013 року з додатками до нього (цивільним позовом ДП «МТП «Южний» та ін.) за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України, був скерований до Комінтернівського районного суду Одеської області, який в подальшому був переданий на розгляд до Іванівського районного суду Одеської області;

- 08.06.2016 року ухвалою Іванівського районного суду Одеської області кримінальне провадження № 0000700 від 27.03.2013 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу та останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до такої відповідальності, тобто з нереабілітуючих підстав. При цьому, цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений ДП «МТП «Южний» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди залишено без розгляду із роз`ясненням позивачу про право на звернення до суду із відповідним позовом в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК України, в редакції станом на 08.06.2016 року). Дана ухвала вступила в законну силу;

- підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності у відповідності до статті 49 КК України не є реабілітуючими та вирішенню питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності має передувати повне і точне встановлення фактичних обставин справи і правильна кваліфікація вчиненого діяння. Оскільки ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 08.06.2016 року встановлена винна особа - ОСОБА_1 , а також дії, які мали місце при скоєнні ДТП, - цей факт є встановленим;

- з матеріалів кримінальної справи № 504/2562/13-к (провадження 1-кп/499/45/16) вбачається, що ОСОБА_1 фактично визнав факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (кримінальне провадження № 0000700 від 27.03.2013) і добровільно та свідомо погодився на закриття кримінального провадження відносно нього з нереабілітуючих підстав;

- у зв`язку із прийняттям ухвали від 08.06.2016 року про залишення цивільного позову у кримінальному провадженні, заявленого ДП «МТП «Южний» до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди без розгляду, строк позовної давності був перерваний. Після чого з моменту винесення вказаної вище ухвали строк позовної давності автоматично подовжений до шести місяців. Згідно до матеріалів справи з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої ДТП, Позивач звернувся 13.07.2016 року, а тому ДП «МТП «Южний» дотримано строк, у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права;

- вина Відповідача в скоєнні ДТП від 26.03.2013 року та завдання шкоди майну Позивача додатково підтверджується доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження № 504/2562/13-к (ЄРДР № 0000700 від 27.03.2013 року), які були витребувані та досліджені Комінтернівським районним судом Одеської області, а саме: показаннями самого відповідача ОСОБА_1 про визнання ним вини у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; протоколом огляду транспортного засобу від 26.03.2013 Тойота Камрі, реєстраційний № НОМЕР_2 , в ході якого було встановлено, що автомобіль має пошкодження лівої фари, лівого крила, лівої передньої двері, лівого переднього колеса, лівого скла; протоколом огляду транспортного засобу від 26.03.2013 року Тойота РАВ-4, реєстраційний № НОМЕР_1 , в ході якого було встановлено, що автомобіль має пошкодження переднього бампера, передніх крил, передньої частини до вітрового скла, лівого скла; висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 1959 від 10.06.2013, яким встановлено, що в умовах аналізованої події первинний контакт мав місце лівою передньою кутовою частиною автомобіля Тойота Камрі, реєстраційний № НОМЕР_2 (у зоні розміщення лівої фари) з лівою половиною передньої частини автомобіля Тойота РАВ-4, реєстраційний № НОМЕР_1 , при цьому до моменту первинного контактування автомобіль Тойота РАВ-4 рухався в режимі бічного ковзання (занесення) з розворотом проти часової стрілки, у момент первинного контактування кут між продольними осями автомобілів складав близько 135 ... 145 градусів (відраховується від продольної осі автомобіля Тойота РАВ - 4 до продольної осі автомобіля Тойота Камрі); висновком судової автотехнічної експертизи № 3654 від 10.07.2013, яким встановлено, що водію автомобіля Тойота РАВ-4, реєстраційний № НОМЕР_1 , для забезпечення безпеки руху належало діяти відповідно до вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, згідно із якими при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен був ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух, та безпечно керувати ним та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи № 504/2562/13-к, про витребування якої ДП «МТП «Южний» заявлено клопотання;

- зі звіту спеціаліста-оцінювача за № 04-040 від 15.05.2013 вбачається, що 25.04.2013 до лабораторії експертних досліджень «ПАЛЕ» надійшла заява ДП «МТП «Южний» за вих. № 3504/12/219/13 від 25.04.2013 року на проведення дослідження щодо встановлення розміру матеріальної шкоди, спричиненого власнику в результаті аварійного пошкодження автомобіля Тойота Камрі, реєстраційний № НОМЕР_2 ;

- проведення дослідження доручено комісії у складі: Єрємєєва Валерія Павловича - провідного спеціаліста лабораторії експертних досліджень «ПАЛЕ», який на момент проведення дослідження мав вищу технічну освіту, спеціальну підготовку з напрямку «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» з спеціалізацією «Оцінка дорожніх транспортних засобів» (свідоцтво Фонду державного майна України і Українського товариства оцінювачів № 30-А, видане 27.04.2001, підвищення кваліфікації (свідоцтво Фонду державного майна України і Українського товариства оцінювачів серії МФ № 003-ПК від 25.01.2013 року), зареєстроване у Державному реєстрі оцінювачів 21.10.2002 року за № 3394), а також стаж роботи з 1991 року; ОСОБА_3 - помічника експерта який мав вищу освіту, і стаж роботи, на час проведення дослідження, з 2008 року;

- згідно із звітом лабораторії експертних досліджень «ПАЛЕ» № 04-040 від 15.05.2013 року вартість відновлення автомобіля Тойота Камрі, реєстраційний № НОМЕР_2 , склала 66 137,00 грн.;

- витрати за проведення вказаної експертизи згідно з платіжним дорученням № 16707 від 13.05.2013 року склали 750,00 грн.;

- судові витрати, які Позивач поніс у зв`язку із розглядом справи № 504/2349/16-ц складаються з судового збору у розмірі 1 378,00 грн., а також вартості проведення експертного дослідження 750 грн.

Колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальний порядок та підстави відшкодування матеріальної шкоди визначені ст. 1166 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня2013 року№ 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як встановлено в ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди і якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Також, за змістом норми, закріпленої в ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода підлягає відшкодуванню за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України від 07.03.1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закону № 85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону № 85/96-ВР).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР. До них згідно з пунктом 9 частини першої вказаної статті належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Стаття 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

З метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) застосовується Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) КТЗ, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ (пункт 1.2 Методики).

Пунктом 1.5 Методики встановлено, що фізичний знос КТЗ (його складників) це утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу (пункт 2.3 Методики).

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційний суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), згідно якої роз`яснено, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

В апеляційній скарзі апелянт заперечує проти розгляду справи, предметом якої є відшкодування шкоди, завданої майну юридичної особи внаслідок ДТП, в порядку цивільного судочинства, вказуючи, що справи, сторонами в яких виступають юридичні особи, мають розглядатися в порядку господарського судочинства.

Перевіряючи вказаний довід апеляційної скарги щодо підвідомчості даного спору, апеляційний суд виходить з наступного.

Стаття 20 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції, що є аналогічною ст. 16 ЦПК України, в редакції закону станом на момент подачу позову до районного суду, вказує на те, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Вказаний припис унеможливлює розгляд в одному провадженні вимог, які за предметом належать до юрисдикції різних судів.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах наводила загальні критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №235/445/18, від 19.02.2020 у справі № 530/879/18 та багато інших).

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України, у редакції 2004 року, чинній на час звернення з позовом до суду першої інстанції, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься й у статті 19 чинного ЦПК України.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер. При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 ГК України.

Відповідно до суб`єктного критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Подання позовної заяви за правилами ГПК України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 цього Кодексу.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: він не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється ст. 20 ГПК України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Згідно із ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини першої цієї статті).

Статтею 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних саме зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду.

Для віднесення справи до своєї юрисдикції господарському суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17).

Матеріалами справи встановлено, що предметом позову є вимога про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП.

Позов у цій справі надійшов та зареєстрований в суді 25.07.2016 року, провадження у справі відкрито 02.08.2016 року.

Станом на подачу до суду даного позову існувала правова позиція, сформульована Верховним Судом України у постанові від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15, зокрема, що в спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди.

Первісно справа перебувала у провадженні складу суду під головуванням судді Рідник І.Ю., яка розпочала судовий розгляд справи по суті, доклала обставини справи, заслухала пояснення сторін та дослідила докази.

Проте через звільнення головуючої судді Рідник І.Ю. у відставку, справу перерозподілено складу суду під головуванням судді Доброва П.В., який ухвалою від 24.11.2017 року прийняв справу до провадження та призначив судове засідання на 06.02.2018 року (т.1 а. с. 94).

Ухвалою суду від 06.02.2018 року призначено підготовче судове засідання по даній цивільній справі на 03.04.2018 року на 14-15 г. (т.1 а. с. 110).

Під час підготовчого судового засідання ДП «МТП «Южний» заявлено клопотання про витребування доказів та подано уточнення до позовної заяви. При цьому суб`єктний склад осіб, які беруть участь у справі залишився без змін (т.1 а. с. 117-127).

Ухвалою суду від 11.03.2019 року закрито підготовче провадження та з урахуванням ухвали про виправлення описки призначено розгляд справи на 05.06.2019 року на 09-00 г. (т. 1 а. с. 215-216).

Технічна фіксація судових засідань призначених на 05.06.2019 року, 02.12.2019 року, 02.03.2020 року,15.06.2020 року, 05.08.2020 року, 22.09.2020 року, 09.02.2021 року, 16.04.2021 року, 19.08.2021 року, 01.12.201 року, 18.01.2022 року не здійснювались через відсутність всіх сторін або у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 09.02.2021 року судом першої інстанції постановлені 2 ухвали про залучення в якості співвідповідача ПАТ «СК «Провідна» та про повернення до стадії підготовчого провадження та призначення підготовчого провадження на 16.04.2021 року на 11-40 г. В обох ухвалах містяться посилання на клопотання представника позивача ДП «МТП «Южний».

Проте в матеріалах справи дані ухвали від 09.02.2021 року та відповідні клопотання представника позивача ДП «МТП «Южний» про залучення ПАТ «СК «Провідна» співідповідачем та про повернення на стадію підготовчого провадження відсутні.

Відсутні дані ухвали та клопотання представника ДП «МТП «Южний» і в описі документів, які знаходяться у цивільні справі.

Як вже зазначалось, починаючи з 05.06.2019 року до часу ухвалення рішення 18.01.2022 року жодного разу фіксація судових засідань не здійснювалась.

В матеріалах справи відсутні протоколи судових засідань з відображенням ухвал, які постановлені судом без виходу до нарадчої кімнати і зокрема ухвала про закриття підготовчого провадження (після повернення до нього згідно з ухвалою від 09.02.2021 року). Відсутня ухвала про закриття підготовчого провадження і у вигляді окремого документу.

Будь-яких уточнень позовної заяви з викладенням уточненого суб`єктного складу відповідачів та резолютивної частини позовних вимог щодо кожного із співвідповідачів, ДП «МТП «Южний» до справи (з виготовленням копії позову з додатками для ПАТ «СК «Провідна») не додано.

Проте Одеським апеляційним судом витребувано з Комінтернівського районного суду Одеської області та з ДП «Морський торговельний порт «Южний» завірені копії клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Провідна», яке датоване та здано до суду першої інстанції 02.12.2019 року, що вбачається з відповідного штампу районного суду із зазначенням номеру вхідної кореспонденції.

Таким чином відсутність в матеріалах справи клопотання ДП «Морський торговельний порт «Южний» про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Провідна» та ухвали про залучення ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» пов`язана не з фактом незаявлення позивачем даного клопотання, як такого і не з постановлення судом відповідної ухвали про залучення ПрАТ «СК «Провідна» в якості співвідповідача, а виключно з недоліками оформлення справи судом першої інстанції (не додання даного клопотання та ухвали до справи і не включення цих документів в опис матеріалів справи).

Отже, після залучення до участі у справі співвідповідача, учасниками судового процесу у цій справі є: позивач юридична особа, та відповідачі юридична особа-страховик і фізична особа-страхувальник.

У заявленому в липні 2016 року позові позивач обґрунтував сутність порушення свого майнового права завданням фізичною особою ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована, внаслідок ДТП шкоди майну позивача юридичної особи: ДП «МТП «Южний» (деліктне зобов`язання). Отже, позов спрямований на захист майнового права позивача шляхом відшкодуванням йому матеріальної шкоди в порядку ст. 22, 1166 ЦК України. Натомість цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» (договірне зобов`язання). Тобто, у зазначеній справі ДП «МТП «Южний», звернувшись з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, реалізувало передбачене ст. 22 ЦК України право на відшкодування збитків у результаті порушення його цивільного права. Зазначені відносини мають цивільно-правовий характер.

Отже, незважаючи на наявність у позивача та одного із відповідачів статусу юридичних осіб, даний спір стосується здебільшого цивільно-правових аспектів спірних правовідносини, що склались між сторонами, один з яких, серед іншого, є фізичною особою, тому є помилковим посилання апелянта про підвідомчість такого спору господарському суду.

Крім того, враховуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, враховуючи характер спірних правовідносин, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, а також принцип справедливості, добросовісності і розумності, з огляду на фактичні обставини справи: 1) звернення до суду з позовом у липні 2016 року, 2) зміни судової практики щодо визначення суб`єкту відшкодування шкоди, 3) залучення співвідповідача: юридичної особи після здійснення провадження у справі в порядку цивільного судочинства на протязі більше 4 років, апеляційний суд наголошує про неприйнятність допущення надмірного формалізму при вирішенні питання щодо підсудності даної справи.

Щодо доводів апеляційної справи про не наведення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні жодних розрахунків шкоди та розміру страхового відшкодування, крім того не врахування судом фізичного зносу та не зазначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, то апеляційний суд зауважує про таке.

Матеріали справи містять копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/8896810/1610/13, укладений 09.01.2013 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_4 на строк дії з 10.01.2013 по 09.01.2014 року щодо забезпечення транспортного засобу Тойота РАВ-4, реєстраційний № НОМЕР_1 , відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить у розмірі 50 000 грн. з нульовою франшизою (а.с. 68 т. 1).

Згідно із звітом лабораторії експертних досліджень «ПАЛЕ» № 04-040 від 15.05.2013 року вартість відновлення автомобіля марки Тойота Камрі, реєстраційний № НОМЕР_2 , склала 116 209 грн. 07 коп., риночна вартість автомобіля, аналогічного пошкодженому в ДТП 137 547 грн. 00 коп., вартість матеріальної шкоди (з урахуванням коефіцієнту зносу) - 66 137, 45 грн.

При цьому, оцінюючи вказаний звіт з підстав його належності, допустимості, достовірності та достатності, апеляційний суд зазначає, що згідно звіту № 04-040 від 15.05.2013 року розмір матеріальної шкоди, завданої власнику внаслідок аварійного пошкодження автомобіля Тойота Камрі, реєстраційний № НОМЕР_2 , у сумі 66 137,45 грн., розрахований на підставі дослідження шляхом витратного підходу станом на час проведення огляду (26.04.2013 року), вказаний з урахуванням фізичного зносу та відповідає положенням Методики, у зв`язку з чим підстави для неврахування цього висновку у суду відсутні.

Тому, помилковим є твердження апелянта, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано фізичний знос пошкодженого майна.

При цьому, виказуючи незгоду зі стягненням з апелянта матеріальної шкоди, завданої в ДТП, зазначаючи, що районним судом не вказано в рішенні суду жодних розрахунків шкоди та розміру страхового відшкодування, а також вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, а ПрАТ «СК «Провідна» отримало лише уточнену позовну заяву без звіту оцінювача, тому був позбавлений можливості самостійно проаналізувати вказаний звіт, апелянт не зазначає про існування в нього об`єктивно обумовлених труднощів чи перешкод, що унеможливили або значно ускладнили апелянту ознайомитись з матеріалами справи в суді першої інстанції, та відповідно зі звітом лабораторії експертних досліджень «ПАЛЕ» № 04-040 від 15.05.2013 року, не ставить клопотання перед апеляційним судом про призначення експертизи з приводу визначення матеріального збитку позивача у цій справі, що наводить апеляційний суд на роздум, що даний довід вказаний апелянтом лише з метою уникнення або зволікання виконання своїх договірних обов`язків.

Разом з тим, апеляційний суд вважає слушними доводи апелянта щодо не зазначення в оскаржуваному судовому рішенні про конкретну суму стягнення матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Провідна».

Так, відповідно до п. 8, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14 судам роз`яснено, що ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК (наразі ст. 265 ЦПК України, в редакції від 15.12.2017 року), і обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК (наразі ст. 265-267 ЦПК України, в редакції від 15.12.2017 року).

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 січня 2022 року вказаним вимогам не відповідає, оскільки містить висновок про задоволення позову позивача ДП «МТП «Южний» до відповідачів ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, без зазначення розміру такої шкоди, вказуючи лише нечіткі посилання на суми, присуджених позивачу, а саме зазначено: стягнути з відповідача - ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача завдану внаслідок ДТП шкоду, у межах страхового відшкодування, а з іншого відповідача - різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, включаючи вартість проведення експертного дослідження у розмірі 750,00 грн., судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Такі висновки районного суду суперечать вимогам щодо їх вичерпності, чіткості, безумовності, та можуть ускладнити в подальшому виконання цього рішення.

За таких підстав, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.01.2022 року з ухваленням нового судового рішення.

Ухвалюючи власне судове рішення апеляційний суд виходить з такого.

Як вже встановлено, розмір матеріальної шкоди, завданої ДТП, складає 66 137,45 грн., при цьому страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, визначена у розмірі 50 000 грн. з нульовою франшизою.

Оскільки сума матеріальної шкоди розрахована з урахуванням фізичного зносу і такий розмір перевищує 50 000 грн., відповідальність страховика ПрАТ «СК «Провідна» обмежується лімітом відповідальності, який встановлений у страховому полісі і складає 50 000 грн. Розмір матеріальної шкоди, який перевищує ліміт відповідальності страховика - 16 137,45 грн. (66 137,45 - 50 000) підлягає стягненню із завдавача шкоди ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вбачається, що судові витрати, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, складаються з судового збору у розмірі 1 378,00 грн., а також вартості проведення експертного дослідження 750 грн., а загалом у розмірі 2128 грн.

Ураховуючи пропорційність щодо задоволених вимог до кожного з відповідачів, апеляційний суд вказує, що з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ДП «МТП «Южний» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 608,77 грн., а з ОСОБА_1 на користь ДП «МТП «Южний» - у розмірі 519,23 грн.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З огляду на те, що мета апеляційної скарги (закриття провадження у справі, відмова у задоволенні позовних вимог) в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції апелянтом досягнута не була, незважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені апелянтом під час апеляційного провадження, останньому не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (до зміни найменування Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний») до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» () на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (до зміни найменування Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний») () завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 07.11.2006 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (до зміни найменування Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний») () завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду у розмірі 16 137 (шістнадцять тисяч сто тридцять сім) гривень 45 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» () на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (до зміни найменування Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний») () судові витрати у розмірі 1 608 (Одна тисяча шістсот вісім) гривень 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській обл. 07.11.2006., адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (до зміни найменування Державне підприємство «Морський торговельний порт «Южний») () судові витрати у розмірі 519 (п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 23 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 18.09.2023 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова