Справа № 186/1118/23
Провадження № 2-о/229/142/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 р. суддя Дружківського міського суду Донецької області Фролова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Першотравенська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення - здійснення постійного догляду за особою, яка потребує постійного догляду,

В С Т А Н О В И В:

До Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 04.08.2023 року надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Першотравенська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення - здійснення постійного догляду за особою, яка потребує постійного догляду.

18.08.2023 року ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Першотравенська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення - здійснення постійного догляду за особою, яка потребує постійного догляду передано за підсудністю на розгляд до Дружківського міського суду Донецької області.

13.09.2023 року справа надійшла до Дружківського міського суду Донецької області, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дружківського міського суду Донецької області від 13.09.2023 року визначено головуючого суддю у справі - Фролову Н.М.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з вищевказаною заявою, в якій просив: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2., здійснює постійний сторонній догляд на безоплатній основі за своєю бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за станом свого здоров`я, відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Дослідивши матеріали заяви, суддя вважає, що є підстави для відмови у відкритті провадження по справі, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

За змістом заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - здійснення постійного догляду за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що від встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за хворою людиною залежить виникнення у заявника прав та обов`язків, визначених ЗУ «Про соціальні послуги», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2122-IX від 15.03.2022.

Однак не зазначено, що від встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за хворою людиною залежить виникнення яких саме прав та обов`язків, визначених ЗУ «Про соціальні послуги».

Суддя звертає увагу, що порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами похилого віку, в тому числі і за особами, що потребують постійного стороннього догляду визначено Законом України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року №2671-VIII, Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 60 жовтня 2021 року №1040. Вказані нормативно-правові акти визначають порядок отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру.

Водночас, факт постійного надання соціальних послуг (догляду) інвалідам, хворим та особам похилого віку, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, може бути встановлений структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за місцем проживання/перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі із дотриманням Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859.

Крім того, заявником в заяві зазначено, що на підставі абзацу сьомого підпункту «г» пункту 1 частини четвертої статті 26 в редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2122-IX від 15.03.2022 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи; необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Отже, встановлення факту здійснення постійного стороннього догляду на безоплатній основі заявника за своєю бабусею за своїми правовими наслідками призведе до публічно-правових відносин заявника з державою щодо звільнення з військової служби.

Встановлення цього факту не пов`язане з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками вимога про встановлення факту здійснення постійного стороннього догляду на безоплатній основі пов`язана з публічно-правовими відносинами заявника з державою щодо права на звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка потребує постійного догляду, тому ця вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За предметом та можливими правовими наслідками цей потенційний спір може існувати у сфері публічно-правових відносин, а отже, підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Верховний Суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим (постанова від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц).

З урахуванням наведеного, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - здійснення постійного догляду за особою, яка потребує постійного догляду, не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства, вирішення цього питання належить до юрисдикції адміністративного суду.

Згідно положення п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки судом з`ясовано, що спір виник з приводу вимог на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, тому є підстави для відмови у відкритті провадження по справі, на підставі положення п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, з огляду на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На виконання вимог ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суддя роз`ясняє заявнику, що розгляд справи віднесено до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 186, 260, 261, 293, 315, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Першотравенська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення - здійснення постійного догляду за особою, яка потребує постійного догляду.

Роз`яснити заявнику право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя