ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/491/21

Провадження № 22-ц/4820/1661/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/491/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , що подана його представником ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2023 року (суддя Приступа Д.І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») зазначало, що 31 липня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-208734, згідно умов якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 122140 грн з терміном повернення до 30.07.2024 на наступні цілі: на поточні потреби позичальника та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» зі сплатою процентної ставки 36,99% річних за користування кредитом.

Банк зазначав, що відповідачем було підписано Анкету-заяву № CL-208734 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , також позичальником підтверджено своїм підписом, що сума отриманого ним кредиту є дрібним побутовим правочином, тому не потребує згоди другого із подружжя. Банк посилався на те, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, тому вважав, що наявна можливість залучити до цього спору солідарним відповідачем дружину ОСОБА_1 ОСОБА_3 .

Позивач зазначав, що ним виконані взяті на себе зобов`язання за Договором, тоді як позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує, тому станом на 12.11.2020 заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить 166771,16 грн та складається з: 119942,26 грн - заборгованість за тілом кредиту; 44640,38 грн заборгованість за відсотками; 2188,52 заборгованість за пенею по простроченому тілу кредиту 2188,52 грн.

Тому, АТ «Кредобанк» просив стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за Кредитним договором № CL-208734 від 31.07.2019 у розмірі 166771,16 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2501,57 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 16677,11 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року замінено відповідача у справі з АТ «Кредобанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» (а.с. 128).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 листопада 2021 року виправлено описку в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2021 року. Вказано в резолютивній частині ухвали вірне - «замінити позивача у справі з АТ «Кредобанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції»» (а.с. 135).

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» суму заборгованості за Кредитним договором № CL-208734 від 31.07.2019 у розмірі 166771,16 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» судові витрати в сумі 19178,68 грн (а.с. 159).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2023 року скасовано заочне рішення суду від 16.08.2022 у справі за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту та призначено розгляд справи (а.с.188).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» заборгованість за договором № CL-208734 від 31.07.2019 в сумі 166771 грн 16 коп. та судові витрати в сумі 2501,57 грн (а.с. 205).

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шустера Я.В. оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що з аналізу п 3.3., 6.9., 6.10. договору, слідує: банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту; обов`язковою умовою є письмове повідомлення позичальника; обов`язок в позичальника виникає лише після отримання повідомлення Банку; можливість сплати прострочених процентів та/або простроченого кредиту; сторони за взаємною згодою встановили, що 30 денний строк починає відлік з дня отримання позичальником повідомлення; за умови не усунення порушень, а саме не сплати прострочених платежів протягом 30 днів, обов`язок повернути всю суму виникає на 31 день після отримання письмового повідомлення банку.

ОСОБА_1 через свого представника посилається на те, що позивачем визнано, що позичальником не отримано досудову вимогу банку, що свідчить про не дотримання вимог Кредитного договору щодо отримання позичальником письмового повідомлення банку, а не лише направлення поштової кореспонденції. Тому позивач не мав права пред`являти позов до суду про дострокове стягнення кредиту, процентів та штафних санкцій, а у апелянта не виникло обов`язку повернення всієї суми кредиту до фактичного отримання досудової вимоги.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що досудова вимога про дострокове повернення кредиту від 19.11.2020 не відповідає умовам Кредитного договору, оскільки у вказаній досудовій вимозі відсутня вимога банку про усунення порушення умов кредитного договору протягом 30 (тридцяти) календарних днів, на підставі якої відповідач мав право після отримання досудової вимоги усунути порушення умов кредитного договору та сплатити прострочені суми платежів, а не повернути всю суму кредиту з процентами та комісією.

Таким чином, Банком безпідставно заявлено позову вимогу, а міськрайонним судом достроково стягнуто 115426,84 грн кредитної заборгованості.

Зважаючи на викладене, скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовної вимоги про стягнення 115426,84 грн заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» до апеляційного суду не надходив.

Оскільки, як вбачається із доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 через свого представника оскаржує судове рішення лише в частині стягнення з відповідача 115426,84 грн, тому апеляційним судом не переглядається судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 2188,52 грн пені по простроченому тілу кредиту. Адже, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц визначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Справа розглядається в порядку статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в повній мірі не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Так, стягуючи із ОСОБА_1 на користь позивача кредитну заборгованість в сумі 164582,64 грн (119942,26 грн (заборгованість по кредиту) + 44640,38 грн (заборгованість по відсоткам)), суд першої інстанції виходив із факту невиконання відповідачем кредитних зобов`язань.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення із відповідача кредитної заборгованості, однак не погоджується із визначеним судом розміром заборгованості, що підлягає до стягнення із ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, згідно із статею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України).

З огляду на статтю 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За змістом пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (надалі Закон) споживач - це фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит.

Споживчий кредит - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини 1 статті 1 Закону).

Положеннями статті 16 Закону визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днівз дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 31 липня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-208734 (надалі Кредитний договір), відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 122140 грн на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язався використати кредит на цілі, вказані у цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Строк кредитування визначено 60 місяців терміном до 30 липня 2024 року (п 2.1., 2.2., 2.3 Кредитного договору).

Згідно з п. 2.4 Кредитного договору, кредит надано на наступні цілі: 45595,72 грн на поточні потреби позичальника та 76544,28 грн на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Альфа банк».

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 36,99 % річних.

Згідно з п. 6.1 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього.

Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 4537 грн щомісячно кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору (п. 6.2 Кредитного договору).

Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору позичальник щомісячно, здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2. кредитного договору). Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому кредитним договором.

Згідно п. 6.6. Кредитного договору, погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у наступній черговості: у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом; поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу).

Сторони не мають права змінювати черговість погашення заборгованості за цим кредитним договором, в тому числі шляхом зазначення в платіжних документах призначення платежу, що порушує черговість визначену п.6.6. Кредитного договору.

Згідно із п. 6.9 Кредитного договору, банк у випадку, передбачених п. 3.3. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

В силу положень п. 6.10 Кредитного договору, позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9. кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п.3.3.2., 3.3.3 кредитного договору) протягом 30 (тридцяти) календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п.6.9. Кредитного договору).

Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання (повернення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту, кредитного договору не може перевищувати 15% (відсотків) від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання.

З огляду на положення п. 8.1. Кредитного договору, за виконання зобов`язання за кредитним договором позичальник несе повну відповідальність перед банком усім належним майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законом України.

Відповідно до Графіку платежів за Кредитним договором № CL-208734 від 31.07.2019 та розрахунку сукупної вартості кредиту, що є Додатком №1 до Кредитного договору слідує, що ОСОБА_1 з 31.08.2019 по 30.06.2024 зобов`язався сплачувати щомісячний ануїтентний платіж в розмірі 4537 грн, а 30.07.2024 4521,68 грн (а.с.13 зворот).

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що на виконання умов Кредитного договору АТ «Кредобанк» свої зобов`язання по видачі ОСОБА_1 відповідних сум кредиту виконав повністю.

Разом з тим, в порушення умов договору ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку станом на 12.11.2020 утворилась заборгованість в сумі 164582,64 грн, з яких: 119942,26 грн заборгованість за тілом кредиту, 44640,38 грн - заборгованість за відсотками, що слідує із розрахунку заборгованості за договором кредиту № CL-208734 від 31.07.2019 та підтверджується даними виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 з 31.07.2019 по 12.11.2020 (а.с. 6, 10).

20.11.2020 АТ «Кредобанк» через неналежне виконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості від 19.11.2020 вих. № 253/2020, відповідно до змісту якої банк вимагає від відповідача достроково повернути кредит, проценти за користування кредитом, комісії за цим кредитним договором у 30-тиденний термін з моменту отримання цієї вимоги, але не пізніше 31 календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку у розмірі: 119942,26 грн заборгованості за тілом кредиту, 44640,38 грн заборгованості по відмоткам, 2188,52 грн заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту (а.с. 20).

Вказану вимогу АТ «Кредобанк» направило на адресою зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , що підтверджено Описом вкладення у лист з відбитком штемпеля АТ «Укрпошта» та накладною АТ «Укрпошта» №547 від 20.11.2020 і відповідно до даних Трекін відправлень зазначена вимога вручена ОСОБА_1 вручена не була (а.с. 21-23).

25.06.2021 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1.

У відповідності до умов зазначеного вище договору та Додатку №1 до Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1 від 25.06.2021, права вимоги за кредитним договором №CL208734 від 31.07.2019 року з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між АТ «Кредобанк та ОСОБА_1 перейшли до нового кредитора, а саме до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції», код ЄДРПОУ 37356981 (а.с. 104-113, 117).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що «визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.

Враховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд приходить до висновку, що у банку не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлено вимогу про дострокове повернення кредиту,а відповідачем таку вимогу було отримано».

Оскільки Кредитний договір № CL-208734, що укладений між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 31.07.2019 є споживчим, тому зазначений правовий висновок підлягає застосуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Так як відповідач не отримав вимоги АТ «Кредобанк» про дострокове повернення кредиту, тому апеляційний суд вважає, що Банк не набув відповідного права на погашення всієї кредитної заборгованості за Кредитним договором достроково (простроченої і поточної), а на час подачі позову позивач: АТ «Кредобанк» та на час постановлення оскаржуваного судового рішення ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», будучи правонаступником Банку, має право лише на стягнення з ОСОБА_1 простроченої заборгованості станом на 12.11.2020, виходячи із принципу диспозитивності судового процесу.

Зазначене не було враховано судом першої інстанції, а тому доводи апеляційної скарги про порушення міськрайонним судом норм матеріального права при ухваленні рішення в оскаржуваній частині щодо стягнення кредитної заборгованості (по тілу та по відсоткам) є такими, що заслуговують на увагу.

При визначенні розміру кредитної заборгованості, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі частинами 1 статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).

Так, згідно Графіку платежів за Кредитним договором № CL-208734 від 31.07.2019, що є Додатком №1 до Кредитного договору ОСОБА_1 за період з 31.08.2019 по 12.11.2020 мав сплатити позичальнику 30178,53 грн тіла кредиту (4537 грн (щомісячний ануїтентний платіж) х 27 місяців + 672,62 грн (платіж за 12 днів листопада 2020 року (4537 грн / 30 днів х 12 днів)) та 94510,65 грн відсотків.

Як слідує із виписки про рух коштів по рахунку позичальника ОСОБА_1 (а.с.10), останнім за період з 31.07.2019 по 12.11.2020 було сплачено 14300 грн кредитної заборгованості (30.08.2019 4600 грн, 13.11.2010 500 грн, 27.11.2019 9200 грн). І Банком зараховано відповідно до умов п. 6.6. Кредитного договору на погашення тіла кредиту 2197,74 грн, а на погашення відсотків 12102,26 грн.

Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України Кредитний договір, Графік платежів за Кредитним договором № CL-208734 від 31.07.2019, що є Додатком №1 до Кредитного договору, виписку про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 з 31.07.2019 по 12.11.2020 апеляційний суд вважає, що розмір простроченої кредитної заборгованості позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором станом на 12.11.2020 становить 110389,19 грн ((27980,79 грн (30178,53 грн - 2197,74 грн) заборгованість за тілом кредиту + 82408,39 грн (94510,65 грн -12102,26 грн) заборгованість по відсоткам)).

Апеляційний суд відхиляє розрахунок апелянта щодо розміру простроченої кредитної заборгованості, що викладений у тексті апеляційної скарги, адже представник відповідача визначив суму кредиту та відсотків з 31.08.2019 до 30.11.2020 в розмірі 72592,00 грн та вважав сплаченими ОСОБА_1 на користь банку 23436,20 грн і ці посилання є в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України недоведеними та спростовуються даним виписки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 з 31.07.2019 по 12.11.2020 та даними Графіку платежів за Кредитним договором № CL-208734 від 31.07.2019, що є Додатком №1 до Кредитного договору, які є належними та достовірними доказами про надання кредитором кредитних коштів позичальнику та сплату останнім кредитних зобов`язань і щодо розміру ануітентного платежу з врахуванням розміру щомісячного тіла кредиту та відсотків.

З огляду на наведене та враховуючи межі позовних вимог, крім іншого, в частині стягнення заборгованості за відсотками, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 27980,79 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту та 44640,38 грн простроченої заборгованості за відсотками (позовні вимоги), а всього 72621,17 грн простроченої станом на 12.11.2020 заборгованості за тілом та за відсотками.

З врахуванням меж апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід змінити, зменшивши стягнуту міськрайонним судом з позичальника суму кредитної заборгованості до 74809,69 грн (72621,17 грн (прострочена станом на 12.11.2020 заборгованість за тілом та за відсотками) + 2188,52 грн (заборгованість за пенею по простроченому тілу кредиту, рішення в частині стягнення якої сторонами не оскаржується)).

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення в оскаржуваній частині про стягнення з відповідача саме 166771,16 грн кредитної заборгованості знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керується положеннями ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає до зміни шляхом зменшення розміру стягнутої суми кредитної заборгованості, тому стягнутий судовий збір з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» підлягає зменшенню до 1121,95 грн (2501,56 грн (судовий збір, що підлягав сплаті за подання позовної заяви) * 44,85 (% задоволених позовних вимог)/100).

Та, оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги, тому з ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1683,18 грн (2597,10 грн (судовий збір, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги)* 64,81 (% задоволених вимог апеляційної скарги) /100).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2023 року в частині задоволених позовних вимог змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованість за кредитним договором № CL-208734 від 31.07.2019 до 74809 (сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`ять) грн 69 коп та судового збору до 1121 грн 95 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (; вул. Жамбила Жабаєва, 7, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) 1683 (одну тисячу шістсот вісімдесят три) грн 18 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай