ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6878/23 Справа № 202/6089/23 Головуючий у першій інстанції: Бєсєда Г.В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» про визнання дій незаконними, скасування наказу та поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИЛА:

03 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 11.12.2006 він був прийнятий на роботу слюсарем-ремонтником 6 розряду механослужби прокатного цеху №2 до ПрАТ «Дніпровський металургійний завод». 01.07.2008 позивач був переведений вальцювальником стану гарячого прокату 5 розряду дільниці стану ПЦ-2. На підставі наказу №25/Р від 19.05.2022 його було звільнено з 30.03.2022 за прогули, здійсненні з 05.04.2022 та до моменту видання наказу, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Наголошував, що відповідачем порушено трудове законодавство, оскільки трудову книжку в день звільнення він не отримав, розрахунків з ним не проведено, в порушення вимог ст. 149 КЗпП відповідач не зажадав від нього письмових пояснень. Звертав увагу суду, що з 01.01.2022 він був відправлений приватним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний завод» в простій та перебував дома на простої. Тому позивач просив визнати його звільнення ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» 30 березня 2022 року за п. 4 ст. 40 КзпП України без законної на те підстави незаконним; визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» №25/Р від 19 травня 2022 року «Про звільнення за прогули ОСОБА_1 » і зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді вальцювальника стану гарячого прокату 6-го розряду дільниці стану прокатного цеху №2 з 30 березня 2022 року, допустивши рішення до негайного виконання.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ директора з персоналу та соціальних питань приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» №25/Р від 19 травня 2022 року «Про звільнення за прогули ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді вальцювальника стану гарячого прокату 6-го розряду дільниці стану прокатного цеху №2 з 30 березня 2022 року.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 був прийнятий з 11.12.2006 слюсарем - ремонтником 6 розряду механослужби прокатного цеху №2 ПрАТ «Дніпровський металургійний завод», відповідно до наказу (розпорядження) №639/1 від 11.12.2006 (а.с. 7-10, 37).

Наказом (розпорядженням) №294 від 19.06.2008 про переведення на іншу роботу ОСОБА_1 був переведений з 01.07.2008 вальцювальником стану гарячого прокату 5 розряду дільниці стану ПЦ-2 (а.с. 38).

Розпорядженням №180 від 29.03.2012 вальцювальнику стану гарячого прокату 5 розряду дільниці стану ОСОБА_1 було з 01.04.2012 присвоєно 6 розряд (а.с. 9, 40).

На підставі розпорядження начальника ПЦ-2 №1247 від 31.12.2021 ОСОБА_1 у січні 2022 року з 04.01.2022 по 31.01.2022; у лютому 2022 року з 01.02.2022 по 28.02.2022 та у березні 2022 року з 01.03.2022 по 30.03.2023 перебував на простої з оплатою 2/3 тарифної ставки.

Згідно змісту вказаного вище розпорядження, роботодавець вирішив наступне:

1) встановити простій працівникам прокатного цеху №2 на періоди, згідно з додатком до цього розпорядження;

2) усім працівникам, перерахованим у додатку до цього розпорядження (за винятком працівників, які відсутні у зв`язку з хворобою, відпусткою, відрядженням та з інших причин, коли відповідно до чинного законодавства за ними зберігається робоче місце), дозволити не виходити на роботу (не перебувати на робочому місці та в межах підприємства) до закінчення простою, якщо не виникне термінової потреби поновлення робіт;

3) заступнику начальника цеху прокатного цеху №2 ОСОБА_2 , керівникам ділянок прокатного цеху №2 ознайомити підлеглих працівників, зазначених у додатку до цього розпорядження, із цим розпорядженням (за належністю);

4) контроль за виконанням цього розпорядження залишаю за собою (а.с. 104).

Відповідно до наказу ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» №25/Р від 19.05.2022 «Про звільнення за прогули ОСОБА_1 »ОСОБА_1 , вальцювальника стану гарячого прокату 6 розряду дільниці стану прокатного цеху №2 було звільнено з 30.03.2022 за прогули, здійсненні з 05.04.2022 та до моменту видання наказу, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 11, 41).

Відповідно до графіків (табелів) обліку робочого часу за квітень - травень 2022 року ОСОБА_1 починаючи з 05.04.2022 не виходив на роботу, зокрема стоїть відмітка "прогул" (а.с. 68-69).

Відсутність ОСОБА_1 , на роботі також підтверджується актами про відсутність працівника на роботі, складених комісією у складі майстра стана ПЦ№2 ОСОБА_3 , вальцювальника стану ОСОБА_4 , вальцювальника стану ОСОБА_5 про те, що починаючи з 05.04.2022 вальцювальник стану гарячого прокату ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці без поважних причин (а.с. 71-92).

Крім того, комісія у складі заступника начальника цеху ОСОБА_2, старшого майстра стану ОСОБА_6 та вальцювальника стану гарячого прокату ОСОБА_7 відвідала за місцем проживання: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 09.05.2022 з 12 годин 20 хвилин до 12 годин 40 хвилин, за наслідками чого було встановлено, що ОСОБА_1 за місцем проживання відсутній за наслідками чого було складено акт відвідування працівника вдома від 09.05.2022 (а.с. 93).

Також, комісія виходила за місцем проживання 10.05.2022, 12.05.2022 та 19.05.2022, про що складено акти щодо відсутності позивача за місцем проживання (а.с. 94-96).

ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» направило на адресу позивача повідомлення за вих. №16.4/89 від 19.05.2022 про необхідність звернутися до відділу кадрів заводу для отримання копії розпорядження про звільнення та трудової книжки, однак поштовий конверт повернувся без вручення адресату, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 97, 98).

Також, 19.05.2022 в 14-43 год. позивачу було направлено текстове повідомлення про звільнення за прогули згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, прогулу (в том числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Відсутність працівника на роботі має бути зафіксовано актом про відсутність працівника на роботі. Законодавство не встановлює вимог до форми акту, тому він подається у довільній, простій письмовій формі та підписується не менше ніж двома працівниками (наприклад, бухгалтером та директором). В акті має бути зафіксовано відсутність працівника на роботі.

Акт про відсутність працівника на роботі оформлюється безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі. У таких документах обов`язково вказується не тільки дата, а й конкретний час відсутності працівника.

Після фіксації факту відсутності працівника на роботі потрібно з`ясувати, чим така відсутність була викликана.

Для з`ясування причини відсутності працівника на роботі роботодавець на свій розсуд може: 1) зателефонувати працівнику або членам його родини; 2) написати працівнику в доступні месенджери; 3) надіслати листа на особисту електронну скриньку; 4) відвідати працівника за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання; 5) надіслати лист з повідомленням про вручення з пропозицією надати пояснення щодо своєї відсутності.

Законодавство не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин. Безумовно, це мають бути об`єктивні обставини, які перешкоджали працівнику з`явитися на роботу і не могли бути ним усунуті.

У частині першій статті 147 КЗпП України зазначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (стаття 149 КЗпП України).

Водночас правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (частина перша статті 34 КЗпП України).

Згідно з частинами першою та другою статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб.

Встановлено, що ні місцевому, ні апеляційному судам відповідачем не надано доказів ознайомлення ОСОБА_1 з розпорядженням начальника ПЦ-2 №1247 від 31.12.2021 (з додатками) чи з іншим актом роботодавця про оголошення простою із зазначенням дати (можливо орієнтовної) закінчення перебування у простої, зокрема, щодо ОСОБА_1 .

Отже, відповідачем не спростовані твердження позивача про необізнаність щодо дати закінчення простою та дати виходу позивача на роботу, враховуючи, що адміністрацією дозволено працівникам, яким встановлено простій, не виходити на роботу (не перебувати на робочому місці та в межах підприємства).

Ні місцевому, ні апеляційному судам відповідачем не надано доказів вчасного повідомлення позивача про дату закінчення простою та необхідність виходу на роботу з 05 квітня 2022 року.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів узгодження із позивачем процедури повідомлення останнього про дату виходу на роботу після завершення простою (узгодження номеру телефону, адреси поштової чи адреси електронної пошти, тощо, за якими позивач повинен очікувати повідомлень від адміністрації щодо дати виходу на роботу).

За встановлених обставин, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку, що роботодавець не виконав покладений на нього обов`язок належного повідомлення працівника ОСОБА_1 про необхідність виходу на роботу з 05 квітня 2022 року. Тому відсутня вина працівника у нездійсненні ним виходу на роботу з 05 квітня 2022 року.

Колегія наголошує, що відповідачем не заявлено клопотання про надання інших доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги чи витребування відповідних доказів апеляційним судом; викладене підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; враховуючи недоведеність відповідачем факту повідомлення позивачу дати закінчення простою та дня виходу його на роботу; приймаючи до уваги відсутність доказів ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом розпорядженням №1247 від 31.12.2021 «Про встановлення простою працівникам прокатного цеху №2» і відповідним додатком до нього, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для визнання незаконним і скасування наказу ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» №25/Р від 19 травня 2022 року «Про звільнення за прогули ОСОБА_1 » та поновлення позивача на роботі з 30 березня 2022 року.

Посилання апелянта на визнання позивачем прогулів з 05.04.2022 року є безпідставним. У своїй позовній заяві ОСОБА_1 лише цитує зміст наказу про звільнення та зазначає, що знаходився у простої з 01.01.2022 року до його звільнення.

Обґрунтування апеляційної скарги відсутністю обов`язку роботодавця щодо ознайомлення працівника з розпорядженням №1247 від 31.12.2021 «Про встановлення простою працівникам прокатного цеху №2» не спростовує обов`язку роботодавця повідомити працівника про період простою та день виходу на роботу.

Колегія звертає увагу, що роботодавцем звільнення позивача здійснено з 30.03.2022 за прогул, який, як вважає відповідач, розпочався з 05.04.2022. Тобто до дисциплінарної відповідальності працівника притягнуто з часу, який передує вчиненню, з точки зору відповідача, дисциплінарного проступку. Притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності до факту здійснення дисциплінарного проступку (на наявності якого наполягає відповідач), - є недопустимим, грубим порушенням права працівника на працю. До часу розгляду справи апеляційним судом відповідач не скористався своїм правом на внесення змін до оскаржуваного наказу в частині дати звільнення позивача.

Відповідно до частини 8 статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника (п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України).

Колегія звертає увагу, що згідно пояснень позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, оскаржуване рішення в частині поновлення на роботі виконане роботодавцем відповідно до положень ч. 8 ст. 235 КЗпП України, що також визнано представником відповідача.

Враховуючи зазначені вище імперативні положення закону, а також фактичне виконання відповідачем оскаржуваного судового рішення в частині поновлення позивача на роботі (що визнано сторонами у судовому засіданні суду апеляційної інстанції), - рішення місцевого суду підлягає зміні, доповнивши резолютивну частину абзацом четвертим наступного змісту: «Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді вальцювальника стану гарячого прокату 6-го розряду дільниці стану прокатного цеху №2 з 30 березня 2022 року - допустити до негайного виконання.». В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Звертаючись до суду з даним позовом 03.04.2023 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на а.с. 1, позивач зазначив, що про факт свого незаконного звільнення він дізнався лише 21.03.2023 року під час видачі йому трудової книжки у відділі кадрів відповідача. Факт видачі позивачу трудової книжки 21.03.2023 року визнаний представником відповідача, що підтверджується матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судового засідання. Доказів вручення позивачу копії наказу про звільнення до 21.03.2023 року чи доказів повідомлення у інший спосіб позивача про звільнення до вказаної дати - відповідачем суду не надано. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про доведеність твердження позивача про дотримання ним місячного строку для звернення до суду з даним позовом про поновлення на роботі, відповідно до положень ст. 233 КЗпП України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковій зміні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року - змінити, доповнити резолютивну частину абзацом четвертим наступного змісту: «Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді вальцювальника стану гарячого прокату 6-го розряду дільниці стану прокатного цеху №2 з 30 березня 2022 року - допустити до негайного виконання.».

В іншій частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова