Справа № 357/7442/23
Провадження № 2/357/2237/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Узинської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

20.06.2023 року позивач в інтересах якої діє адвокат Король П.В., звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд встановити факт прийняття спадщини, визнати право власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

І. Позиція сторін у справі.

Позивач свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на території с.Кишин в Олевському районі Житомирської області помер ОСОБА_2 , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,1330 га, що розташована на території Узинської міської ради. 06.03.2007 року спадкодавцем ОСОБА_2 було складено заповіт на користь гр. ОСОБА_3 , за умовами якого, спадкодавець зробив розпорядження про передачу останній у власність земельну ділянку, площею 4,1330 га, кадастровий номер 10410500:05:001:0006, яка розташована на території Узинської міської ради. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . 23.07.2021 року позивач ОСОБА_1 , як рідна сестра померлої ОСОБА_3 , звернулася до Узинської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді зазначеної земельної ділянки, але отримала відмову, оскільки згідно матеріалів спадкової справи №34/2018, заведеної після померлого ОСОБА_2 , встановлено, що ОСОБА_3 , не прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 , тобто вона не проживала разом із померлим до дня смерті та не подавала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація щодо зареєстрованого права власності на вищевказану земельну ділянку за ОСОБА_3 відсутня. Позивач просить суд : встановити факт, що ОСОБА_3 прийняла спадщину за заповітом, у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,1330 га, кадастровий номер :05:001:0006 після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,1330 га, кадастровий номер :05:001:0006, у порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні представник позивача адвокат Король П.В. підтримав позовні вимоги та додатково зазначив, що у постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що ОСОБА_3 , у строки встановлені законом станом на день смерті ОСОБА_2 , не зверталася до органів нотаріату із відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак, ОСОБА_3 фактично вступила в володіння спадковим майном, користувалася земельною ділянкою, була переконана у тому, що наявність у неї оригіналів усіх документів (заповіт, свідоцтво про смерть, державний акт), є самодостатнім фактом який об`єктивно засвідчує факт прийняття спадщини. Починаючи з дати смерті ОСОБА_2 і до дня настання своєї смерті, вказаною земельною ділянкою безперервно користувалася ОСОБА_3 .

З тексту постанови нотаріуса, якою відмовлено ОСОБА_1 у оформленні спадкових прав після рідної сестри ОСОБА_3 , вбачається факт звернення останньої до органів нотаріату задля практичної реалізації власних спадкових прав після смерті ОСОБА_2 . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, оскільки не встановлено обставини спільного проживання із померлим до дня його смерті та не подання у визначені строки заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Представник позивача адвокат Король П.В. зазначив, що за теперішньою редакцією ЦКУ від 01.01.2004 року не передбачено застосування такого способу судового захисту у спадкових спорах як встановлення факту прийняття спадщини на відміну від попередньої редакції ЦК УРСР від 18.07.1963 року. Однак, представник позивача послався на практику ВС по справі № 338/180/17 від 05.06.2018р. та по справі № 916/3156/17 від 04.06.20198р., згідно якої Велика палата ВС звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Адвокат Король П.В. зазначає, що відсутність в цивільній правовій доктрині такого способу правового захисту як встановлення факту прийняття спадщини, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки зазначені законом способи захисту не мають вичерпного характеру та підлягають поширювальному тлумаченню.

Заперечуючи позов, представник відповідача Узинської міської ради Каракой Т.В., подала відзив на позовну заяву, де зазначила, що відповідач не може погодитися із заявленими вимогами щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно у порядку спадкування на земельну ділянку площею 4,1330 га, з огляду на те, що спадкодавцем у вказаних правовідносинах є ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . А у відповідності до абз.3 п.2 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідач зазначає, що до відносин даного спору не можуть застосовуватися інститути ЦК УРСР, а тому, вважає, що позивач невірно обрав спосіб захисту, що є підставою для відмови в задоволенні даного позову.

21.07.2023 року представник позивача адвокат Король П.В. направив відповідь на відзив, в якому висловив незгоду з доводами відповідача, оскільки наведена представником практика є застарілою, та такою, що не відповідає реаліям сучасного підходу до вирішення спорів із матеріально-правовими вимогами, що не входять до переліку способів правового захисту визначеного у ст..16 Цивільного кодексу України.

Процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 21.06.2023 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.40,41).

Ухвалою судді від 21.06.2023 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів з Білоцерківського відділу ДРАЦС (а.с.42,43).

14.07.2023 року засобами електронного зв`язку представник відповідача Узинської міської ради Каракой Т.В. подала відзив на позов (а.с. 47,48).

18.07.2023р., 20.07.2023 року представник позивача адвокат Король П.В. подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату (а.с.54-55, 57- 58).

24.07.2023 року на адресу суду від державного нотаріуса Л.Малькевич надійшли копії спадкових справ №188/2021, №34/2018 р. (а.с.66-115).

30.08.2023 року на адресу суду представник позивача адвокат Король П.В. подав клопотання про витребування доказів (а.с.118-119).

30.08.2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 120,121).

Ухвалою суду від 30.08.2023 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с.122,123).

12.06.2023 року на адресу суду надійшла інформація з Білоцерківського відділу ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області (а.с. 126-127).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Король П.В. підтримав позовні вимоги.

Відповідач Узинська міська рада в судове засідання свого представника не направили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, у відзиві на позов просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08.10.2009 року виконавчим комітетом Кишинської сільської ради Олевського району Житомирської області (а.с.8).

Встановлено, що ОСОБА_2 тимчасово перебував в будинку пристарілих м. Олевськ, де і помер (а.с.94)

Встановленим є те, що 06.02.2007 року ОСОБА_2 , склав заповіт, відповідно до якого розпорядився передати гр. ОСОБА_3 у власність належну йому на праві власності земельну ділянку, площею 4,1330 га, кадастровий номер 10410500:05:001:0006, яка розташована на території Узинської міської ради. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Пашкевич Л.Г., реєстровий № 1251 (а.с. 11).

Інформацію про обумовлений заповіт, в установленому законом порядку, було внесено до спадкового реєстру за № 41942784 про що свідчить витяг № 8789279 від 06.03.2007 року (а.с.12).

Матеріалами справи підтверджено, що вказана земельна ділянка площею 4,1330 га, належала на праві власності ОСОБА_2 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 798188 від 23 березня 2006 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 92 (а.с.13).

Встановленим є те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 09.04.2021 року виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області (а.с.14).

Згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвами про народження (а.с. 19,20),

Встановлено, що 23.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Узинської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 610, та отримала відмову в оформленні спадкових прав через відсутність документів, для вчинення нотаріальної дії (а.с. 84).

Згідно матеріалів спадкової справи №34/2018, заведеної після померлого ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_3 не прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 , оскільки не проживала разом із померлим до дня смерті та не подавала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с.102).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 331474060 та 331475050 від 08 травня 2023 року інформація, щодо зареєстрованого права власності на вищевказану спірну земельну ділянку за померлою ОСОБА_3 , відсутня (а.с.17-18).

Судом було оглянуто спадкову справу № 188/2021 щодо майна померлої ОСОБА_3 та спадкову справу № 34/2018 щодо майна померлого ОСОБА_2 (а.с.66-115).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була заведена 19.02.2018 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В. за заявою ОСОБА_4 від 19.02.2018р. ОСОБА_4 отримала додатковий строк для прийняття спадщини по рішенню Білоцерківського міськрайонного суду від 11.01.2018 року, яке набрало законної сили 12.02.2018р. (а.с.85-114).

Встановлено, що 25.06.2018 року спадкоємець ОСОБА_2 за заповітом від 27.12.2006 рку ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,699 га, що розташована на території Логвинянської сільської ради Володарського району (а.с.88, 113 зворот).

Встановлено, що державний нотаріус Малькевич Л.В. направляла лист ОСОБА_3 та повідомляла їй про виявлений на її ім`я заповіт від імені ОСОБА_2 від 06.03.2007р. Нотаріус надала ОСОБА_3 роз`яснення щодо можливого спадкування за вказаним заповітом. Наведене підтверджено матеріалами спадкової справи №34/2018 до майна ОСОБА_2 .

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена 21.07.2021 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В. за заявою ОСОБА_1 (а.с.67-84).

З інформації наданої Білоцерківським відділом ДРАЦС від 07.09.2023 року № 30.1-28/2359 виявлено: - актовий запис про шлюб № 8 від 11.07.1958 року на ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , складений Виконавчим комітетом Мармулїївської сільської ради Володарського району Київської області;- актовий запис про народження № 1388 від 07.10.1960 року на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є ОСОБА_2 (на день реєстрації дитини минуло 25 років), матір`ю - ОСОБА_7 (на день реєстрації дитини минуло 20 років), складений Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області; - актовий запис про народження № 7 від 07.04.1963 року на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якої є ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_7 , складений Виконавчим комітетом Мармуліївської сільської ради Володарського району Київської області; - актовий запис про шлюб № 11 від 07.02.1990 року на ОСОБА_2 , 15.09.1935. та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складений Виконавчим комітетом Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області (а.с.126-127).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права, чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Позивач вважає, що правомірним і ефективним способом захисту її прав та інтересів є саме встановлення факту прийняття спадщини за заповітом її покійною сестрою ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 .

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Однак, суду не надано жодних доказів, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після ОСОБА_2 . Навіть, стверджуючи, що вона фактично вступила у володіння та користування спадковим майном, позивач не надала жодного доказу зазначеному.

Натомість встановленим є те, що ОСОБА_3 не проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а також, ОСОБА_3 не подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 . В травні 2017 року нотаріус закликав ОСОБА_3 до спадкування, направляв їй лист (а.с.101 зворот), роз`яснював право на поновлення строку для прийняття спадщини.

19.05.2017 року державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори відмовила ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_3 вважається такою, що не прийняла спадщину. За життя ОСОБА_3 не вживала заходи щодо захисту свого спадкового права, була поставлена до відома, що є такою, що не прийняла спадщину. Наразі, позивач доводить зворотне, захищає спадкове право покійної ОСОБА_3 , стверджує про вчинення нею дій по володінню і користуванню спадковим майном з часу смерті ОСОБА_2 , але не надає суду жодного доказу своєї позиції.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Отже, спадкоємець ОСОБА_3 не прийняла спадщину за заповітом ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги про визнання права власності позивачем, як спадкоємцем ОСОБА_3 на таке спадкове майно не підлягають задоволенню судом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

У разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258- 265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Узинської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 22.09.2023 року

Суддя О. Я. Ярмола