Ухвала

20 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 554/7997/21

провадження № 61-13075ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» про стягнення неустойки за прострочення гарантійного ремонту або заміни товару та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у серпні 2021 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» (далі - ТОВ «Комфі Трейд») про стягнення неустойки за прострочення гарантійного ремонту або заміни товару та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що 06 липня 2019 року вона придбала в магазині « Комфі » за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 26 , який є роздрібним торговим підприємством відповідача ТОВ «Комфі Трейд», смартфон марки Apple модель iPhone XR 64 GB White. На смартфон встановлено гарантію виробника компанії Apple 1 рік (12 місяців) від дати продажу, про що зазначено у гарантійному талоні.

Починаючи з 12 листопада 2019 року вказаний смартфон почав працювати з перебоями. 18 листопада 2019 року вона передала його в магазин для перевірки.

09 грудня 2019 року ОСОБА_1 повернуто коробку зі смартфоном, та повідомлено, що ремонт не проводився, а телефон замінено на новий, однак коробка була від старого телефону. Магазин провів обмін товару у строк 21 день, прострочивши 7 днів.

У серпні 2020 року знову виникли проблеми з телефоном.

16 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до відповідального за сервісне обслуговування менеджера магазину «Комфі», який повідомив, що гарантія на безоплатний ремонт смартфона закінчилася, а тому ремонт можливий за власні кошти.

17 серпня 2020 року позивач звернулася з письмовою заявою про прийняття в гарантійний ремонт нового смартфону із строком користування менше 8 місяців.

15 вересня 2020 року ТОВ «Комфі Трейд» надало відповідь про задоволення вимог щодо ремонту смартфону, але позивач вже передала смартфон іншій організації.

Таким чином, відповідачем прострочено ремонт або заміну товару в період з 18 листопада 2019 року по 09 грудня 2020 року на 7 днів, відповідно неустойка в розмірі 1 % від вартості товару 22 499 грн за 7 днів становить 1 574,93 грн.

Крім того, відповідач прострочив гарантійний ремонт, який розпочався з дати першого звернення 16 серпня 2020 року. Отже з 31 серпня 2020 року по 21 вересня 2020 року прострочено 22 дні, що становить 4 949,78 грн.

ОСОБА_1 зазначала, що вказаними діями їй було заподіяно моральної шкоди.

В зв`язку з викладеним просила суд стягнути з ТОВ «Комфі Трейд» на її користь неустойку за прострочення гарантійного ремонту або заміну товару у розмірі 6 524,71 грн, моральну шкоду у розмірі 6 000 грн, а всього 12 524,71 грн.

Октябрський районний суд м. Полтави рішенням від 08 грудня 2022 року, яке залишив без змін Полтавський апеляційний суд постановою від 04 липня 2023 року, відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

30 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 липня 2023 року, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Таким чином, ціна позову у цій справі 12 524,71 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Касаційна скарга не містить посилань та обґрунтування підстав перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених у малозначній справі, а судом касаційної інстанції відповідних обставин не встановлено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 грудня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» про стягнення неустойки за прострочення гарантійного ремонту або заміни товару та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров