Справа № 750/7392/23
Провадження № 2/750/1114/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Рахманкулової І.П.,

секретаря Мойсієнко К.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

17 травня 2023 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить визначити йому додатковий строк у три місяці для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовано позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 в м. Чернігові велися активні бойові дії та по всій території України було введено військовий стан. 19 березня 2022 року позивач разом із сім`єю вимушено виїхав до Івано-Франківської обл., а потім за кордон до Польщі, де перебував як біженець. І лише 07.04.2023, коли загроза активних бойових дій в м. Чернігові суттєво знизилась, позивач повернувся додому. Враховуючи військові дії на території України та вимушене переселення, позивач не мав змоги звернутися до нотаріальної контори у встановлений законом строк, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник Чернігівської міської ради подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, посилаючись, зокрема на те, що відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» № 164 від 28.02.2022 було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Таким чином, в даному випадку воєнний стан уже був врахований як обставина, що може перешкоджати реалізації законних прав. Крім того, перебування особи за кордоном або у іншому місці не може вважатися поважною причиною пропуску особою строку на прийняття спадщини, оскільки за кордоном нотаріальні дії здійснюють консульські та дипломатичні установи, а також в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Представник Чернігівської міської ради подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, допитавши у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 вересня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 5/4525 (а.с. 11).

За інформацією Першої чернігівської державної нотаріальної контори, наданої на запит суду, спадкова справа щодо майна після смерті ОСОБА_3 не заводилась (а.с. 52).

Згідно інформації Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 09-05/2259 від 02.06.2023, ОСОБА_3 на час смерті була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33).

Як пояснив у судовому засіданні позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати і він разом з дружиною відвезли її тіло до моргу, де 14 березня 2022 року Чернігівською міською лікарнею № 2 було видано лікарське свідоцтво про смерть за № 414.

Оскільки на території м. Чернігова на час смерті спадкодавця велися активні бойові дії, то позивач не міг зареєструвати в органі РАЦС та отримати свідоцтво про смерть матері і здійснити її поховання, а вже 19 березня 2022 року позивач разом із сім`єю вимушено виїхав спочатку до Івано-Франківської обл., а потім 07.04.2022 перетнув кордон з Польщею, де 12 квітня 2022 року зареєстрував місце проживання як вимушений переселенець та отримав реєстраційний номер (песель). Лише 07 квітня 2023 року позивач повернувся до м. Чернігова.

На підтвердження вказаних обставин до позовної заяви додано копію закордонного паспорту позивача, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру позивачу у Республіці Польща та копію посадочного документу (а.с. 6, 7, 16).

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , яка є дружиною позивача, суду пояснила, що мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у присутності сина. Вона разом з чоловіком під обстрілами відвезли її тіло до моргу, але поховати її не могли через активні бойові дії, а також не мали змоги в установленому законом порядку зареєструвати факт смерті та отримати свідоцтво про смерть. Саме через відсутність свідоцтва про смерть позивач не міг подати заяву про прийняття спадщини. Перебуваючи за кордоном, на картку покійної свекрухи, яка знаходилась у позивача, щомісяця надходили пенсійні виплати. Взимку позивач не наважився приїхати додому, адже у новинах просили переселенців не приїздити в Україну через ракетні обстріли і перебої в енергопостачанні, а тому чоловік повернувся додому на початку квітня 2023 року, отримав свідоцтво про смерть матері, а також подав до органу ПФУ копію свідоцтва про смерть матері і повернув кошти, які накопичилися на її картковому рахунку за період, після її смерті.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частинами першою, другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Нормами частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частиною першою статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 Цивільного кодексу України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для її прийняття.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. При цьому, поважність таких причин повинна бути обов`язково обґрунтована.

Разом з тим, закон не містить застережень, які саме причини є поважними і визнання їх такими залежить від обставин конкретної справи.

Суд враховує, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Слід також зазначити, що принцип «пропорційності», яким відповідно до статті 2 ЦПК України разом з іншими принципами зобов`язаний керуватися суд, тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Одночасно, дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18).

Таким чином, суд має врахувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою та забезпечити розумний баланс між інтересами сторін.

Суд бере до уваги, що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини з урахуванням законодавчих змін є досить незначним, а тому враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Також, суд вважає, що обмеження позивача у прийнятті спадщини буде невиправданим втручанням у його приватну сферу і становитиме для нього надмірний тягар та не забезпечить розумний баланс між інтересами сторін.

За таких обставин, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, керуючись принципом пропорційності для забезпечення розумного балансу між інтересами сторін, беручи до уваги те, що в Україні з 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, який діє і на момент ухвалення судом рішення, що позивач на час смерті матері через активні бойові дії на території міста Чернігова не мав можливості зареєструвати цей факт та отримати свідоцтво про смерть, і фактично одразу після смерті матері був вимушений виїхати за межі України, а, повернувшись додому, одразу звернувся до органу РАЦС про реєстрацію та отримав свідоцтво про смерть матері, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до Чернігівської міської ради (місцезнаходження: вул. Магістратська, 7, м. Чернігів; код ЄДРПОУ - 34339125) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.09.2023.

Суддя