Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/97/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

13 вересня 2023 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Потапенка А.В.,

за участі:

секретаря - Папенко О.О.,

позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),

представника позивача - ОСОБА_2 (не з`явився),

відповідача - ОСОБА_3 (не з`явилась),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спільним майном, шляхом зобов`язання звільнити зайняте приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2023 до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. 30.03.2023 після задоволення самовідводів головуючих суддів: Козіної С.М., Юрченка С.О., та на підставі розпорядження керівника апарату №4 від 29.03.2023 суддю Потапенка А.В. визначено головуючим суддею для розгляду вказаної вище позовної заяви, що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2023.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач мотивував позовні вимоги тим, що він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 також проживає в одному багатоквартирному будинку з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 .

На першому поверсі багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 знаходиться допоміжне приміщення спільного користування - колясочна, яке протиправно займає ОСОБА_3 . Близько двох років тому відповідачка самовільно встановила двері до спільної колясочної, пояснивши це бажанням упорядкувати зовнішній вигляд приміщення. Деякий час вона стверджувала, що двері встановлені для спільного використання, а не для особистих цілей та пообіцяла, що видасть іншим мешканцям будинку ключі до дверей. Проте, ключі вона не видає, а колясочну використовує для зберігання особистих речей. На усні зауваження відповідачка та її син відмовились надавати доступ до спільного приміщення, пояснюючи це тим, що в там зберігаються їхні особисті речі.

Невдовзі після цього син відповідачки отримав травму шиї, яка спричинила параліч, довго лікувався та питання про звільнення захопленого відповідачкою приміщення не піднімалося. Усі мешканці будинку, у тому числі й позивач та його сім`я, виявляли співчуття до особистого горя відповідачки, допомагали коштами на лікування сина.

Минуло близько року та ситуація з сином відповідачки, наскільки можливо, покращилася. Однак, захоплену колясочну відповідачка так і не звільнила та ключі до неї не надала. На усні прохання вона не реагувала та відкрито сказала дружині позивача - ОСОБА_4 , що вона тут ніхто і не має права вказувати їй що робити.

Після цього ОСОБА_1 звернувся до КП "Ржищівжитлосервіс" з проханням вжити заходів по зобов`язанню ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняте приміщення. У відповідь йому повідомили, що будинок перебуває на балансі у його власників, а тому зазначене питання має вирішуватися саме співвласниками будинку. На усні звернення зі сторони КП "Ржищівжитлосервіс" жодних дій вжито не було. На письмову заяву позивача 16.02.2022 КП "Ржищівжитлосервіс" відповіли, що підприємство повідомило ОСОБА_3 про порушення прав співвласників будинку АДРЕСА_3 та запропонувало узгодити дане питання з усіма співвласниками та оформити протоколом. Того ж дня ОСОБА_3 обходила квартири будинку з питанням «Чи не заважають вам мої двері?" та попросила розписатися про це на бланку. Зазначені підписи вона оформила як протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку від 16.02.2022, яким їй нібито надано право використовувати приміщення спільного користування (колясочну) на першому поверсі будинку для зберігання там генератора, та з цією метою встановити двері. При цьому, при збиранні підписів не було забезпечено особистого волевиявлення кожного з співвласників будинку, оскільки деякі співвласники ставили підписи за себе та за членів своєї сім`ї.

Таким чином, ОСОБА_3 захопила спільне приміщення та позбавила всіх співвласників будинку фізичного доступу до нього. Внаслідок цього, мешканці будинку, у тому числі й позивач, не можуть користуватися приміщенням за його призначенням та змушені зберігати велосипеди, сані та інші речі прямо на сходовому майданчику або біля входу в під`їзд.

Протягом деякого часу відповідачка зберігала в колясочній бензиновий генератор. Проте, від використання генератора сходовий майданчик і квартира позивача, яка розташована над колясочною, були в чадних викидах. Через те, що використання генератора було потенційно небезпечним, а також завдавало шкоди мешканцям будинку, ОСОБА_3 згодом його прибрала, проте приміщення не повернула.

ОСОБА_1 звертався з заявою до Ржищівського міського голови про вжиття заходів та зобов`язання відповідача звільнити спірне приміщення. Листом виконавчого комітету Ржищівської міської ради від 06.05.2022 № 02-03-01/24.166.2 було повідомлено, що голосуванням зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСОБА_3 було надано дозвіл на встановлення дверей та зберігання генератора, який на момент розгляду заяви було прибрано. Для вирішення зазначеного питання йому рекомендовано ініціювати збори співвласників багатоквартирного будинку.

Отже, звернення до уповноважених органів не допомогли врегулювати спірну ситуацію та виявилися безрезультатними, відповідачка і надалі використовувала спільне приміщення як своє власне.

У травні 2022 року ОСОБА_1 вніс на голосування співвласників будинку питання щодо повернення, захопленого відповідачкою приміщення, у спільне користування. 8 із 15 співвласників будинку висловилися за зобов`язання ОСОБА_3 зняти двері з колясочної або надати усім мешканцям будинку ключі до неї, що оформлено протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 20.05.2022.

Однак, до цього часу відповідачка не виконала рішення зборів та не здійснила жодних дій по наданню іншим мешканцям будинку доступу до колясочної. Такими діями вона порушує законні права співвласників багатоквартирного будинку на користування спільним майном.

Позивач вказував, що колясочна, яка розташована на першому поверсі будинку АДРЕСА_3 , є допоміжним приміщенням цього багатоквартирного будинку, яке належить до спільного майна будинку, та є спільною сумісною власністю його співвласників.

Співвласники багатоквартирного будинку мають право користуватися спільним майном будинку, до якого належать, зокрема, допоміжні приміщення. Порядок використання допоміжних приміщень встановлюється рішенням зборів співвласників будинку. При цьому, співвласники зобов`язані не порушувати права інших співвласників будинку, а також правил користування спільними приміщеннями, виконувати рішення зборів співвласників та відшкодовувати завдану їхніми діями шкоду.

Всупереч положенням законодавства, яке регулює порядок використання спільного майна, ОСОБА_3 самовільно захопила спільне приміщення та використовує його на власний розсуд для зберігання там особистих речей. При цьому інші співвласники не мають фізичного доступу до приміщення, а відповідачка відмовляється усунути вчинювані нею порушення.

Протоколом співвласників багатоквартирного будинку від 20.05.2022 ОСОБА_3 було зобов`язано зняти двері з колясочної або надати усім мешканцям будинку ключі до неї, про що проголосували 8 із 15 співвласників будинку. Оскільки більшість співвласників будинку висловилися за зобов`язання відповідача надати доступ до спільного приміщення, таке рішення є обов`язковим для виконання.

Однак, відповідачка не демонтувала встановлені нею двері та не надала ключі до них. Відповідачка протиправно відмовляється виконувати рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку, оформлене протоколом від 20.05.2022 та своїми діями продовжує порушувати права інших співвласників будинку та вимоги закону.

Порушення прав власника (співвласника) є підставою для зобов`язання особи, яка винна у такому порушенні, припинити протиправні дії.

У позовній заяві позивач просив усунути перешкоди у користуванні спільним майном, а саме: допоміжним приміщенням (колясочною), що знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити зазначене допоміжне приміщення (колясочну) та демонтувати встановлені нею двері за власний рахунок, а також не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні вказаним приміщенням. Стягнути з ОСОБА_3 на його користь витрати на відшкодування судового збору у розмірі 1073 гривні.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримував, просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Через технічні проблеми проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю представника позивача ОСОБА_2 не відбулося.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання 17.07.2023 не з`явилась, подавши заяву про відкладення розгляду справи. У судові засідання 16.08.2023 тк 13.09.2023 відповідачка не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи в силу ст. 128-131 ЦПК України повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Позовну заяву з додатками та ухвалою про відкриття загального позовного провадження відповідачка отримала 17.07.2023, у визначений судом строк відзиву на позов не подавала, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надсилала.

Враховуючи викладене вище, суд вирішив провести заочний розгляд справи в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно з протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_3 від 20.05.2023 ОСОБА_3 було зобов`язано зняти двері з колясочної або надати усім мешканцям будинку ключі до неї, про що проголосували 8 із 15 співвласників будинку (а.с.13).

Згідно з протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_3 від 16.02.2022, було надано право використання приміщення спільного користування та встановлення там дверей ОСОБА_3 , про що проголосувало 14 осіб з 15 співвласників будинку (а.с.14 - 14 зворот).

Листом виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області від 06.05.2022 ОСОБА_1 було рекомендовано ініціювати збори співвласників багатоквартирного будинку для вирішення порушеного питання (а.с.15, 25).

Листом КП "Ржищівжитлосервіс" від 16.02.2022 ОСОБА_1 повідомлено про те, що ОСОБА_3 повідомлено про порушення нею прав співвласників будинку АДРЕСА_3 та запропоновано узгодити дане питання з усіма співвласниками та оформити протоколом (а.с.16, 17).

ОСОБА_1 є власником квартири, що по АДРЕСА_1 (а.с.19-20, 21).

Норми права, застосовані судом.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 травня 2015 року багатоквартирний будинок -житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об актами нерухомого майна.

У статті п. 2, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" зазначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Відповідно до положень ст. 6 цього Закону співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Пунктом 4 рішення Конституційного Суду України №14-рп/2011 від 09.11.2011 року по справі №1-22/2011 встановлено, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт -допоміжні приміщення.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить, що допоміжними приміщеннями є визначені законом приміщення багатоквартирного житлового будинку спільного користування, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

З указаної вище статті вбачається, що власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна в будинку - приміщень загального користування, опорних конструкцій та обладнання і, відповідно, співвласниками самого будинку.

Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на вчинення будь-яких дій стосовно допоміжних приміщень, а також порядку їх використання вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Положенням ч. 1 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності багатоквартирному будинку" передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 10 вказаного Закону, до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: 1) розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, питання про використання спільного майна. Кожний співвласник (його представник) під час голосування має кількість голосів, пропорційну до частки загальної площі квартири або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Якщо одна особа є власником квартир/квартири та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить більш як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, кожний співвласник має один голос незалежно від кількості та площі квартир або житлових приміщень, що перебувають у його власності.

Згідно із п. 3-7 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані: 3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; 5) виконувати рішення зборів співвласників; 6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; 7) відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку.

Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

За п. 3.1.14. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, розміщення у допоміжних приміщеннях побутових речей, обладнання, інвентарю та інших предметів не допускається. Входи на сходові клітки і горища, а також підходи до пожежного обладнання й інвентарю не повинні бути захаращеними.

Згідно із вимогами ст. 189 ЖК України, особи, винні у порушенні правил користування приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових клітин, ліфтів, під`їздів, прибудинкової території несуть кримінальну, адміністративну та іншу відповідальність згідно чинного законодавства України.

У відповідності до ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники несуть відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам у результаті невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків як співвласників. Відповідальність кожного співвласника визначається пропорційно до його частки співвласника. Співвласники не несуть відповідальності за зобов`язаннями, що виникли внаслідок дій уповноваженої особи (осіб) та/або управителя, вчинених з перевищенням наданих їм повноважень.

З огляду на абсолютність права власності, обов`язком власника є доведення не неправомірності дій відповідача, а факту створення перешкод.

Згідно з частинами першою-другою статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), допоміжні приміщення відповідно до пункту 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" стають об`єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом- свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Всі суб`єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, у тому числі з питань улаштування мансард, надбудови поверхів та іншого.

У рішенні від 09.11.2011 № 14-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. У пункті 4 мотивувальної частини цього рішення Конституційний Суд України зазначив, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців.

Верховний Суд у постановах від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.01.2020 у справі № 461/4181/18 (провадження № 61-15919св19) зазначив, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

При вирішенні спору ключовим є визначення правового статусу спірних приміщень, а саме: встановлення того, чи відносяться такі приміщення до допоміжних чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку, незалежно від наявності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися, як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень (постанови Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17).

Оцінка судом аргументів сторін, доказів.

З урахуванням вимог законодавства, а також обставин, встановлених з матеріалів справи, суд дійшов висновку, що право співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 порушене відповідачкою.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на відшкодування судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 81, 82, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити у повному обсязі.

Усунути перешкоди у користуванні спільним майном, а саме: допоміжним приміщенням (колясочною), що знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 звільнити зазначене допоміжне приміщення (колясочну) та демонтувати встановлені нею двері за власний рахунок, а також не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні вказаним приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на відшкодування судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні найменування сторін:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_3 , РНОКПП інформація відсутня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 22 вересня 2023 року.

Суддя А.В. Потапенко