Справа № 466/3150/23
Провадження № 2/466/1333/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

в складі: головуючого судді Донченко Ю.В.

при секретарі Сирватка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

03.04.2023 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 18000 гривень 00 копійок за повернутий товар а також просить покласти на відповідача судові витрати.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у вересні 2022 року ОСОБА_3 побачила оголошення в мережі інтернет про продаж та встановлення пічки (топки). Вона подзвонила на вказаний номер та домовилась про зустріч. До неї до дому приїхав майстер, в подальшому було обговорено орієнтовну вартість, умови купівлі товару та виконання робіт. Позивача запевнили, що загальна вартість усієї роботи не буде перевищувати 40 тис. грн. Сума складалась з 18 тис. грн. за саму топку, 10 тис. грн. за виконану роботу та 10 тис. грн. матеріали. Разом з тим, позивача було повідомлено, що ця пічка може обігріти площу до 60 кв.м., а у неї була площа лише 35 кв.м. Позивач сплатила відповідачу аванс в розмірі 18 000,00 грн., а по завершенню всіх робіт вартість їх збільшилась та становила вже не 40 000,00 грн, як було обумовлено, а 59 956 грн.. Позивач погодилась і на такі умови, але перед остаточним розрахунком необхідно було перевірити чи дійсно це обладнання працює, як було їй обіцяно. Після намагання розтопити пічку та вийти на обіцяний відповідачем температурний режим її роботи, пічка свооїх функцій не виконувала, вона-не могла нічого обігріти, температура в помешканні більше за 13-15 градусів не піднімалася.

Згодом позивач звернулась до інших майстрів за консультацією. Вони повідомили їй, що пічка встановлена неправильно, необхідно все повністю переробити, бо вона опалювати житло не буде .

В подальшому відповідач зі своїм знайомим забрали пічку, однак аванс, який був оплачений позивачкою не повернули, хоча запевняли, що кошти у розмірі 18 000,00 грн. будуть повернуті позивачу. ОСОБА_4 було викликано працівників поліції та подано заяву про вчинення кримінального правопорушення за ознаками шахрайства. На сьогоднішній день триває досудове розслідування кримінальної справи за ч. 1 ст. 190 КК України.

Позивачка вважає, що з відповідача на її користь підлягають стягненню кошти, а саме аванс в розмірі 18000,00 грн., а тому звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023 р. вищезазначену справу передано до розгляду судді Донченко Ю.В.

03.05.2023 року з ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою судді від 04.05.2023 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

На адресу суду від відповідача ФОП ОСОБА_2 надходив відзив на позовну заяву, згідно якого вказував про те, що позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також зазначав, що під час проведення робіт, було виявлено, що в будинку позивачки існуючий димохід від колишньої пічки знаходиться частково в аварійному стані, що не можливо було побачити в момент консультації (першого приїзду майстра). Наголошував, що ревізійний отвір для прочистки та обслуговування димоходу вирішили залишити та порекомендували поставити лючок або дверцята, щоб була герметичність димоходу. Позивач ОСОБА_3 зрозуміла та сказала що це виконають майстри по ремонту. Це і стало потім причиною не коректної роботи каміна, що викликало непорозуміння між сторонами.

26.06.2023 до суду від представника позивача надходила відповідь на відзив, згідно якої зазначає наступне. Так, представник позивача звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву відповідач визнає, що позивач ОСОБА_1 заплатила частину суми кошторису в розмірі 18000,00 грн. Також представник позивача звернув увагу на те, що відповідач надав Акти обстеження пошкоджених матеріалів, де зазначено, що всі матеріали пошкоджені, однак це не підтверджується жодними доказами. В накладних від 10.10.2022 та 12.10.2022 відсутня інформація про їх номер, кому відпущено товари, від кого прийнято, відсутні будь які підписи, сума грошових коштів, печатка. Також відповідачем не надано чеків про оплату коштів та придбання товарів за цими накладними. Просив позов задоволити в повному обсязі.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак на адресу суду надійшла її письмова заява, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності (а.с.82).

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні такого.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, який був присутній в засіданні 21.06.2023 року та відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,

Згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

За змістом статей 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17-ц (провадження № 14-144цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 зазначено, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Так, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 було встановлено камінну пічку (топку). Встановлював пічку ФОП ОСОБА_2 , про роботу якого остання дізналась з оголошення в інтернені.

Згідно кошторису витрачених матеріалів, вартість робіт склала 15000 гривень 00 копійок, а вартість матеріалів 44986 гривень 00 копійок, - на загальну суму - 59986 гривень 00 копійок (а.с.55).

В судовому засіданні відповідачем додано Акт обстеження пошкоджених матеріалів на загальну суму 40986 гривень 00 копійок. На підставі вказаного Акту, за виконані роботи залишився борг у розмірі 40986 гривень 00 копійок, оскільки позивачем було оплачено аванс в розмірі 18000 гривень 00 копійок (а.с.61.)

Разом з тим, на підтвердження купівлі матеріалів для встановлення камінної пічки відповідачем надано накладні від 10.10.2022 та від 12.10.2022 на суму 14580 гривень 00 копійок та 9476 гривень 00 копійок (а.с.64).

У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою на підтвердження сплати нею авансу відповідачу в розмірі 18000 гривень 00 копійок надано тільки скріни переписок на сторінці «фейсбук», а також витяг з ЄРДР від 18.01.2023 року, окрім цього жодних документів по позовної заяви для підтвердження цієї обставини не додано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем надано суду достатньо доказів на підтвердження закінчення монтажу та виконання робіт щодо встановлення каміну в будинку ОСОБА_1 , і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , р.н. невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомий.

Повний текст рішення складено 11.09.2023 року.

Суддя Ю. В. Донченко