Номер провадження: 22-ц/813/234/23
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12.09.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення, -

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

У квітні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Суворовського районного суду м. Одеси з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виселення.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2019 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було задоволено частково. Визнано недійсним договір найму житла в будинках комунальної власності від 11 січня 2018 року., який був укладений між Суворовською районною адміністрацією ОМР та ОСОБА_1 щодо кімнати № 8 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов ОСОБА_2 залишено без задоволення. Стягнуто з Суворовської районної адміністрації ОМР та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704,80 гривень, у рівних частках по 352,40 гривень.

Позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Позов ОСОБА_2 задоволено. Виселено ОСОБА_1 з кімнати № 8 гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 гривень (т. 3 а.с. 171-181).

Вказане судове рішення було оскаржене у апеляційному порядку представником ОСОБА_1 та Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради.

13 липня 2023 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від ОСОБА_1 про закриття провадження у даній справі в частині зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2014 року у справі № 523/18449/13-ц у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Обслуговуючий кооператив «ЖО «Цементник» про виселення було відмовлено. Заявник вважає, що вказане судове рішення було постановлено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що містяться у зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка є предметом розгляду даної цивільної справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись із заявою, матеріалами справи, доходить до висновку, що у задоволені заяви ОСОБА_1 про закриття провадження у даній справі в частині зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Верховний Суд в своїй постанові від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18 (провадження № 61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у справі № 523/18449/13-ц були вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Обслуговуючий кооператив «ЖО «Цементник» про виселення.

При цьому Суворовським районним судом м. Одеси при ухваленні судового рішення від 03 червня 2014 року у справі №523/18449/13-ц про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зазначено, що договір найму спірної кімнати від 01 березня 2004 року, укладений між ТОВ «Цемент» та ОСОБА_1 , не розірвано, не визнано недійсним, в договорі обумовлена істотна обставина пролонгації його дії, тому суд встановив, що відсутні підстави для застосування положення ст. 826 ЦК України.

Таким чином колегія суддів доходить до висновку, що підстави позову у справі №523/18449/13-ц та у справі, що переглядається, не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав, також різним є і суб`єктний склад учасників цивільних справ.

У зв`язку із викладеним, правових підстав для закриття провадження у справі в частині зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 255, ст. ст. 260, 261, 367, 368 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе