Єдиний унікальний номер: 379/1269/23
Провадження № 4-с/379/10/23
УХВАЛА

15 вересня 2023 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі

головуючої судді - Музиченко О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бакал О.А.,

скаржниці - ОСОБА_1 ,

представника скаржниці адвоката - Приходька С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ),

У С Т А Н О В И В:

Скаржниця ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника - адвоката Приходька С.В. з указаною скаргою, мотивуючи тим, що рішенням Таращанського районного суду Київської області № 2-555/2009 від 14.12.2009 із ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 . На виконання зазначеного рішення відділом ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції, який в подальшому було реорганізовано у Вишневий відділ ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, було відкрито виконавче провадження ВП № 16767778. У процесі виконавчого провадження боржник ОСОБА_4 сплатив наявний на той момент борг та в подальшому належно виконував обов`язки по утриманню сім`ї, після чого заявниця подала до Відділу ДВС заяву про закриття виконавчого провадження ВП № 16767778 та повернення їй виконавчого документа. Виконавче провадження було закрито, а виконавчий лист повернуто. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і після його смерті державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Білінець О.П. була відкрита спадкова справа. У визначений час заявниця разом із сином з`явилися до державного нотаріуса для отримання свідоцтв по право на спадщину, проте, як з`ясувалося під час їх отримання, з незрозумілих причин, арешт, накладений ВДВС на підставі постанови № 564/8 від 22.11.2010 та постанови б/н від 19.04.2011, не був знятий. 19.06.2023, враховуючи наявність чинного та не скасованого арешту, накладеного на все майно покійного ОСОБА_5 , державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 854/02-14/02-31. На запит від 25.07.2023 ВДВС надав відповідь про те, що виконавче провадження № 16767778 завершено, термін зберігання матеріалів виконавчого провадження закінчився. 11.08.2023 адвокат скаржниці звернувся до ВДВС із заявою про зняття арешту з майна покійного ОСОБА_5 , відповідь на яку досі не отримав. Наразі арешти чинні. На підставі цього скаржниця просить суд визнати протиправною бездіяльність державних виконавців Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), яка полягає у незнятті арешту з майна покійного ОСОБА_5 , що накладений постановою № 564/8 від 22.11.2010 та постановою б/н від 19.04.2011 в процесі виконавчого провадження ВП № 16767778, та скасувати арешт, що був накладений відділом Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, правонаступником якого є Вишневий відділ ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на все майно покійного ОСОБА_5 постановою № 564/8 від 22.11.2010 та постановою б/н від 19.04.2011 в процесі виконавчого провадження ВП № 16767778.

06.09.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану скаргу до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив судове засідання.

У судовому засіданні скаржниця ОСОБА_1 подану нею скаргу підтримала та просила задовольнити.

Представник скаржниці ОСОБА_1 адвокат Приходько С.В. підтримав скаргу з наведених у ній підстав, додатково пояснив, що наявні арешти на майно боржника - спадкодавця ОСОБА_2 перешкоджають скаржниці оформити свої спадкові права. Ствердив, що у покійного ОСОБА_1 не було інших виконавчих проваджень, крім ВП № 16767778, проте, документального підтвердження цього факту у нього немає. Наполягав на тому, що обидва арешти накладені саме в межах виконавчого провадження № 16767778, а відповідь ДВС від 10.07.2023, до якої додано дише одну постанову про арешт майна боржника, є неповною.

Представник Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) усудове засідання не з`явився, про день час і місце розгляду скарги повідомлені належно і завчасно. Заяви чи клопотання від ВДВС до суду не надходили, причини неявки представника відділу в судове засідання суду невідомі.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За наведених умов перешкоди для розгляду скарги відсутні.

Вислухавши пояснення скаржниці та її представника, дослідивши скаргу та додані до неї документи, суд установив наступне.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положенням пункту «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Указана скарга подана до суду стягувачкою у виконавчому провадженні № .08.2023, що вбачається з відбитку на поштовому конверті та описі вкладення до нього (а.с.23, 24) у десятиденний строк з дня отримання Вишневим відділом ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяви про зняття арешту з нерухомого майна /16.08.2023/, відповідь на яку, станом на день подачі скарги до суду скаржницею не отримано. Отже, строк звернення до суду з цією скаргою дотримано.

Суд установив, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 14.12.2009 у справі № 2-555/2009р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 20 листопада 2009 року до досягнення ним повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць. Також було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 380 гривень витрат, понесених нею на правову допомогу. Крім того, із ОСОБА_2 стягнуто на користь держави 51 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішення суду набрало законної сили 24 грудня 2009 року (а.с.8).

14.12.2009 Таращанським районним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі № 2-555/2009 р. (а.с.9 та на звороті).

З матеріалів справи вбачається, що зазначений виконавчий лист у справі № 2-555/2009 перебував на примусовому виконанні Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області /ВП № 16767778/ до 28.12.2017.

28.12.2017 вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачці на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 15.12.2017 (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними). Додатково стягувачці було роз`яснено її право повторного звернення виконавчого документу до примусового виконання у строк до 28.12.2020, що підтверджується копією постанови заступника начальника Києво-Святошинського РВ ДВС про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.12.2017 (а.с.12).

На даний час вказане виконавче провадження № 16767778 знищено, оскільки відповідно до п. 9.9. «Порядок роботи з документами в органах ДВС» строк його зберігання становить 3 роки, що вбачається з наявної у матеріалах справи копії повідомлення ВДВС № 24692 від 10.07.2023 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 23.06.2023 (а.с.5).

01.07.2022 державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Київської області Білінець О.П. за № 204/2022 заведено спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 дружина померлого ОСОБА_1 та його син - ОСОБА_3 звернулися до державного нотаріуса Білінець О.П. із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, однак, державним нотаріусом постановою від 19.06.2023 було відмовлено у їх видачі у зв`язку з накладенням арешту на спадкове майно (а.с.6, 7).

За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.15-17 та на зворотах) на нерухоме майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , накладено два арешти, підставою яких вказано:

1 - постанова № 564/8 від 22.11.2010 року відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського району Київської області, зареєстровано 22.11.2010 року реєстратором: Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, реєстраційний номер обтяження 10513583;

2 - постанова № б/н від 19.04.2011 року відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського району Київської області, зареєстровано 19.04.2011 року реєстратором: Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, реєстраційний номер обтяження 11089424.

28.06.2023 адвокат Приходько С.В. звернувся до ВДВС з адвокатським запитом, в якому надати інформацію про стан виконавчого провадження (зі змісту запиту вбачається - щодо ВП №16767778) разом з постановами про накладення арешту, про закриття виконавчого провадження та інші, а також просив зняти арешт з майна, що належало покійному ОСОБА_2 (а.с. 10 та на звороті).

10.07.2023 у відповідь на вказаний адвокатський запит Вишневий відділ ДВС повідомив про знищення за строками зберігання виконавчого провадження №16767778 щодо виконання виконавчого листа №2-555/09, виданого 14.12.2009 Таращанським районним судом, та одночасно надав копії постанов, вивантажених з АСВП, а саме: постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 11 та на звороті).

З копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.10.2010, винесеної державним виконавцем органу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції у ВП №16767778 під час примусового виконання виконавчого листа Таращанського районного суду №2-555/09, виданого 14.12.2009, вбачається, що боржником добровільно рішення суду не виконувалось та на підставі статті 55 ЗУ «Про виконавче провадження» накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 (а.с. 41).

11.08.2023 адвокат Приходько С.В. звернувся до ВДВС із заявою про зняття арешту з майна покійного ОСОБА_5 , накладеного за двома постановами відділу ДВС, проте, станом на 29.08.2023 відповіді на заяву не надано, арешти не знято (а.с.13, 14).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як уже вказувалось судом, згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

В разі відсутності матеріалів відкритого виконавчого провадження орган державної виконавчої служби у разі звернення особи зі скаргою має обґрунтувати правомірність тривалого перебування майна особи під арештом та забороною відчуження, а тому звернення з вимогою, зокрема, щодо оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України буде ефективним способом захисту (Постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року справа № 206/2832/21 провадження № 61-10757св22).

Тобто скаржницею, як стягувачкою у виконавчому провадженні №16767778, обрано належний спосіб захисту її порушених прав подання скарги в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Положеннями статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 15.12.2017) було передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у разі повернення виконавчого документа стягувачу згідно з ч.1 ст. 40 Закону (в редакції, чинній станом на день винесення державним виконавцем відповідної постанови) підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Судом установлено, що у ВП №16767778 державним виконавцем 28.12.2017 була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - без вирішення питання щодо скасування арешту майна.

З матеріалів цієї справи вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2-555/09, виданого Таращанським районним судом 14.12.2009, у виконавчому провадженні №16767778 було накладено один арешт постановою державного виконавця органу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.10.2010.

Цей арешт наразі є чинним. При цьому, стягувачка за виконавчим листом №2-555/09 у виконавчому провадженні №16767778 скаржниця ОСОБА_1 стверджує про відсутність у неї жодних майнових претензій до боржника.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Отже, суд приходить до висновку, що наявність протягом п`яти років нескасованого арешту на майно боржника, накладеного у ВП №16767778, за умови відсутності майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи (в даному випадку - спадкоємців боржника у виконавчому провадженні №16767778) на мирне володіння своїм майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року справа № 2/0301/806/11.

Так, незважаючи на вимоги законодавства, які були чинними на момент виникнення питання щодо скасування арешту на майно боржника при закінченні виконавчого провадження №16767778, Києво-Святошинським РВ ДВС у 2017 році не було вчинено відповідних дій щодо зняття арешту з майна боржника при закритті цього виконавчого провадження та не перевірено наявність незнятого арешту при передачі матеріалів виконавчого провадження до архіву та подальшого знищення. Враховуючи відсутність майнових претензій з боку стягувача, наявність арешту майна боржника впродовж тривалого часу /п`яти років/ становить непропорційне втручання в особисті майнові права спадкоємця боржника ОСОБА_2 , яка є одночасно стягувачем у цьому ВП №16767778, щодо можливості реалізації права володіння та розпорядження майном. Тому в цьому випадку наявна протиправна бездіяльність Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), як правонаступника ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції, щодо незняття арешту з усього майна боржника ОСОБА_2 , накладеного постановою від 22.11.2010 у ВП №16767778 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-555/09, виданого Таращанським районним судом 14.12.2009.

Щодо вимоги скаржниці про скасування арешту, що був накладений відділом ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції на все майно покійного ОСОБА_5 постановою б/н від 19.04.2011, - суд констатує відсутність в матеріалах цієї справи жодних доказів того, що цей арешт був накладений саме в межах виконавчого провадження № 16767778 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-555/09, виданого Таращанським районним судом 14.12.2009.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Твердження представника скаржниці про те, що в межах виконавчого провадження № 16767778 відділом ДВС було накладено саме два арешти, та щодо боржника ОСОБА_2 відсутні інші виконавчі провадження голослівне і спростовується відповіддю Вишневого відділу ДВС від 10.07.2023 №24692 (а.с.11), до якої додано лише одну постанову про арешт майна боржника від 22.11.2010 (а.с. 41). Інших відомостей суду не надано.

Тому суд не має підстав для скасування арешту, що був накладений відділом ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції на все майно ОСОБА_5 постановою б/н від 19.04.2011 (реєстраційний номер обтяження 11089424).

Суд також зауважує, що скарга ОСОБА_1 подана в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (розділ 7 ЦПК України).

За положенням ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Так, встановивши неправомірну бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні № 16767778, суд зобов`язує ДВС зняти відповідний арешт з майна боржника.

Про таке ж указав і Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11.

На підставі наведеного вище суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скарги.

При цьому, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року, викладений у справі № 447/455/17, про те, що дійсна сутність відповідних позовних вимог має оцінюватись судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

Керуючись ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 04.11.2010, ст.ст. 1, 5, 18, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 13, 260, 261, 263, 354, 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо незняття арешту з усього майна ОСОБА_2 , накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.11.2010 у виконавчому провадженні №16767778 з примусового виконання виконавчого листа Таращанського районного суду №2-555/09, виданого 14.12.2009.

Зобов`язати начальника Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , накладений на підставі постанови відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.11.2010 у виконавчому провадженні №16767778 з примусового виконання виконавчого листа Таращанського районного суду №2-555/09, виданого 14.12.2009 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10513583 від 22.11.2010), та виключити відомості про цей арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18.09.2023.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО