У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді Фазикош О.В., за участю секретаря Білак І.І., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння - залишено без руху.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2023 року, заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння, - повернуто заявнику, як таку, що подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

14.09.2023, від позивача по справі до суду надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, до якої додано квитанцію про сплату судового збору, копії позовних заяв та заяву про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивачу ОСОБА_1 згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 липня 2023 року, номер інформаційної довідки 340369195, стало відомо що 12 липня 2023 року здійснено відчуження належного Позивачу нерухомого майна - житлової квартири, загальною площею 43.6 кв.м.., житловою 29,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири посвідченого 12 липня 2023 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстрованого реєстрі за номером 1909.

Пунктом 3 вказаного договору зазначено, що відчужувана квартира належить Продавцю на праві приватної власності на підставі Витягу в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним реєстратором Гячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В.. індексний номер витягу: 2801 14784. номер запису про право власності: 44529633. реєстраційний номер об`єкта нерухомого мана: 100.

У заяві вказано на те, що представником позивача, в прядку доступу до державного реєстру речових прав на нерухоме майно отримано копії документів, які слугували підставою для проведення державної реєстрації права власності, а саме: Іпотечний договір серія та номер 548-022/Zфквіп-08; виданий 05.06.2008 приватним нотаріус Петрик Н.В.; Повторне повідомлення - вимога серія та номер 81/1 -2/3/лід-п від 09.03.2021, видавник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; Довідка про стан заборгованості, серія та номер 68 Л/ДФ від 12.10.2021 видавник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; Висновок про вартість об`єкта оцінки серія та номер б/н від 11.10.2021 видавник оцінювач ОСОБА_3 ; Опис вкладення до цінного листа №586 (повідомлення вимога від 07.09.2020 №81/1/2-з/лід адресованого на ім`я ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ) з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №586 - без доказів відправлення, вручення вимоги або відмови від її отримання; Опис вкладення до цінного листа №497 (повідомлення вимога від 07.09.2020 №81/1/1-з/лід адресованого на ім`я ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ) з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №586 - без доказів відправлення, вручення вимоги або відмови від її отримання; Опис вкладення до цінного листа №986 (повідомлення вимога від 09.03.2021 №81/1-2-з/лід-п адресованого на ім`я ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ) з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №986 - без доказів відправлення, вручення вимоги або відмови від її отримання; Опис вкладення до цінного листа №290 (повідомлення вимога від 09.03.2021 №81/1-1з/лід-п адресованого на ім`я ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ) з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №290 - без доказів відправлення, вручення вимоги або відмови від її отримання; Опис вкладення до цінного листа №311 (повідомлення вимога від 07.09.2020 №81/з/лід адресованого на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ) без рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення №311 - без доказів відправлення, вручення вимоги або відмови від її отримання.

Заявник зазначає, що як засвідчують матеріали реєстраційної справи державного реєстратора Тячівської міської ради Лазар Д.В.. останні не містять письмової вимоги адресованої Позивачу ОСОБА_1 з доказами її отримання. Також Відповідач-2 здійснив завищення суми заборгованості за кредитним договором без врахування наявного судового рішення 2014 року, значно занизив ринкову вартість предмету іпотеки та порушення прав Іпотекодавця - Позивача.

При цьому заявник зазначає, що вказане в сукупності свідчить про недотримання під час позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки вимог Закону України «Про іпотеку» та Порядку № 1127.

При цьому заявник зазначає, що як засвідчують матеріали справи в подальшому ТОВ «Діджи Фінанс» здійснив відчуження предмету спору фізичній особі - ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого 12.07.2023 року договору купівлі-продажу квартири.

Новий власник здійснював спроби заміни замків, погрожує виселенням як позивача так і його дружини з донькою.

Згідно заяви про забезпечення позову, нерухоме майно належить - ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (батько - помер) та ОСОБА_4 (мати-померла) на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.04.2008 року Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, згідно з рішенням від 22.04.2008 року №163, зареєстрованого в КП «Ужгородське МБТІ» 21.05.2008 року, номер запису 25773, реєстраційний номер 23331830.

Вказане нерухоме майно було передано в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» згідно Іпотечного договору № № 548-022/Zфквіп-08 посвідчений 05 червня 2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 1155.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь AT «Дельта Банк», і згідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором. ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АГ «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, шо забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює ГОВ «Укрпромбанк». як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях. Згідно з п.4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанком» AT «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно Договору № 2303/К/1 про відступлення прав вимоги, посвідченого 02 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального договору Шевченко І. Л. за реєстровим №1609. укладеного між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в тому числі за іпотечним договором №25/2квіп-06-01 укладеного між ТОВ «Український Промисловий Банк» та ОСОБА_6 , посвідченого 22 листопада 2006 року приватним нотаріусом Ужгородського МНО Петрик Н.В. за реєстровим №3021/125.

Вказаний договір іпотеки укладено з метою забезпечення зобов`язання за кредитним договором №257/Св-06 22.1 1.2006 року укладеного між ТОВ «Український Промисловий Банк» та ОСОБА_6 .

Так підставою для задоволення позовних вимог згідно ст. 387, ст. 388 ЦК України шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння Відповвідача-1 є незаконне набуття права власності ТОВ «Діджи Фінанс» на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність та подальше відчуження спірного нерухомого майна яке вибуло із власності ОСОБА_1 поза його волею та з огляду на наступні обставини: неотримання іпотекодержателем порядку передбаченого ст. 35, ст. 37 Закону України «Про іпотеку» ; відсутність окремого договору при набутті предмету іпотеки у власність в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; проведення оцінки вартості предмету іпотеку з порушенням норм чинного законодавства (без огляду предмету оцінки, без включення звіту до єдиної бази даних звітів про оцінку) та із значим заниженням ринкової вартості, що вплинуло на права та обов`язки Позивача; неправильне визначення кредитором/іпотекодержателем розміру вимоги за Кредитним договором у Повідомленні про звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому заявник зазначає, що на сьогоднішній день існують ризики що незаконний власник майна - ОСОБА_2 зможе здійснити відчуження нерухомого майна іншій особі, передати майно в іпотеку тощо, що призведе до порушення прав та інтересів Позивача.

У даній справі Позивач має обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого майна новим власником, що безумовно, утруднить виконання можливого рішення суду про витребування майна.

На переконання заявника без вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може бути істотно ускладнено ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заявник при цьому вказує на те, що у разі ухвалення судового рішення на його користь, виконання судового рішення буде неможливим, оскільки майно, що є предметом спору, може бути відчужено на користь третіх осіб.

Як доказом неправомірних дій Відповідача-1 заявник вказує здійснення останнім погроз про виселення всіх мешканців (як позивача з його дружиною так і дітей), зміну замків та вчинення інших дій, як власником майна (припинення електро та газо-постачання квартири тощо). Зокрема 07.09.2023 року Відповідач з групою осіб та працівниками поліції здійснив спробу незаконного входження та заміну замків на квартирі - предмет і спору. На місце події була викликана слідчо- оперативна група, ОСОБА_1 та його представником було надано пояснення. Відповідач-1 здійснив зняття з реєстраційного обліку Позивача та його малолітніх дітей, а також як новий власник здійснив перереєстрацію договору про постання електроенергії та від`єднав квартиру від електромережі. Дані обставини підтверджуються відеопоказами на сторінці Facebook з відповідним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У даній справі позивач має обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого майна новим власником, що, безумовно, утруднить виконання можливого рішення суду про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна.

Тому без вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може бути істотно ускладнено ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заявник зазначає, з приводу пропозиції щодо зустрічного забезпечення: відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та невирішення судом питання зустрічного забезпечення у спірному випадку не є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки не позбавляє права обтяженої сторони звернутися з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд відхиляючи аналогічні доводи касаційної скарги у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 487/5726/19 (провадження у справі № 6І-4793св20) та Постанові КІДС ВС ЗО червня 2021 року справі № 752/2342/19 провадження № 61-1 1920св 19.

Заявник просить: заяву про забезпечення позову - задовольнити. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: житлову кватиру. що складається з 2 х кімнат, загальною площею 43.6кв.м.. житловою 29.7 кв.м.. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити здійснювати будь-які дії щодо вказаного нерухомого майна, заборонити ОСОБА_2 зрізати, змінювати чи пошкоджувати запірні механізми на дверних замках житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювати реєстрацію місця проживання осіб в житловій квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Допустити негайне виконання ухвали суду про забезпечення позову. Копію ухвали про забезпечення позову для виконання направити на Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса місцезнаходження: 88005, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10. ). та Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Ужгородської міської ради (88000, м. Ужгород, площа Поштова.буд.3, ) та сторонам по справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що предметом заявленого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, є витребування майна з чужого незаконного володіння житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно було передано в іпотеку ТОВ «Укрпромбанк» згідно Іпотечного договору № № 548-022/2фквіп-08 посвідчений 05 червня 2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н. В., зареєстровано в реєстрі за № 1155.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 липня 2023 року, номер інформаційної довідки 340369195, 12 липня 2023 року здійснено відчуження належного Позивачу нерухомого майна - житлової квартири, загальною площею 43.6 кв.м., житловою 29.7 кв. м.. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_2 .

Відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна здійснено на підставі Договору купівлі-продажу квартири посвідченого 12 липня 2023 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстрованого реєстрі за номером 1909.

Пунктом 3 вказаного договору зазначено, що відчужувана квартира належить Продавцю на праві приватної власності на підставі Витягу в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним реєстратором Тячівської міської ради Закарпатської області Лазар Д.В.. індексний номер витягу: 280114784. номер запису про право власності: 44529633, реєстраційний номер об`єкта нерухомого мана: 100.

Позивач вказує на те, що як засвідчують матеріали справи ТОВ «Діджи Фінанс» здійснив відчуження предмету спору фізичній особі - ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого 12.07.2023 року договору купівлі-продажу квартири.

За твердженням позивача, новий власник здійснював спроби заміни замків, погрожує виселенням як позивача так і його дружини з донькою. 07.09.2023 року Відповідач з групою осіб та працівниками поліції здійснив спробу незаконного входження та заміну замків на квартирі - предмет і спору. На місце події була викликана слідчо- оперативна група, до матеріалів заяви додані письмові пояснення ОСОБА_1 від 07.09.2023 року надані о/у ВКП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з даного приводу.

Згідно долученої довідки з відділу реєстрації місця проживання УЖгородської міської ради від 13.09.2023 року виданої адвокату Пітух В.І. відповідно до відомостей реєстру територіальної громади за адресою АДРЕСА_1 станом на 13.09.2023 року зареєстровані особи не значяться.

Згідно матеріалів справи, вказане нерухоме майно згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 липня 2023 року, номер інформаційної довідки 340369195 належало позивачу ОСОБА_1 , та було предметом іпотеки (Іпотечний договір № 548- 022/гфквіп-08 посвідчений 05 червня 2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н. В., зареєстровано в реєстрі за № 1155), а також на вказану квартиру було накладено арешт (згідно постанови про арешт майна боржника від 23.09.2019 ВП№60122551).

20 жовтня 2021 року державним реєстратором відділу реєстрації Тячівської районної ради Лазар Діаною Василівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61008048 від 20.10.2021 року, 09:06:25 номер запису про право власності 44529633, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, об`єкт нерухомого майна: квартира загальною площею 43.6 кв.м., жтитловою площею 29.7 кв.м що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" , країна реєстрації: Україна. Дана обставина підтверджується інформаційною довідкою від 21.08.2023 року №343587683.

12 липня 2023 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 12 липня 2023 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстрованого реєстрі за номером 1909, згідно якого продавець ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" предав у власність покупцю ОСОБА_2 спірну квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, предметом позову, в забезпечення якого подано дану заяву є витребування майна - квартири, загальною площею 43.6 кв.м., житловою площею 29.7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять один) із незаконного володіння у Відповідача-1 - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , шляхом відновлення запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та забороною вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги предмет розгляду даної справи, суд вважає вимоги представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно є співмірними із заявленими позовними вимогами, вбачає імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку незадоволення судом в цій частині заяви представника позивача.

Суд вважає обґрунтованими побоювання позивача щодо можливості відчуження спірного майна, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у разі ухвалення рішення його на користь.

Суд знаходить підставним доводи заявника, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна та заборони вчиняти дії, передбачений нормами чинного законодавства, та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної справи. Таке забезпечення позову, враховуючи його предмет, можна вважати співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття арешту майна, яке належить відповідачу, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість відчуження даного майна на користь третіх осіб, що суттєво ускладнить виконання можливого рішення суду.

Таким чином, виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, враховуючи вимоги ч.2 ст.149, ч. 3 ст.150 ЦПК України, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову та співмірність із заявленими позивачем вимогами, суд приходить до висновку про задоволення заяви в цій частині.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2021 року по справі № 643/12369/19, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, якщо їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна, тобто перешкода у вільному розпорядженню майном, без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним. Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, позивач фактично просить накласти арешт на нерухоме майно, тобто заборону розпорядження, користування та володіння.

Суд, з урахуванням предмету позову, а також того, що відчуження спірного майна у разі задоволення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову та, враховуючи співмірність та адекватність заходу забезпечення позову, баланс інтересів сторін задовольнити заяву в цій частині частково шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна: житлової кватири, що складається з 2 х кімнат, загальною площею 43.6 кв.м., житловою 29.7 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в іншій частині такої заяви відмовити, що є співмірним видом забезпечення позову щодо позовних вимог про витребування майна.

Суд враховує, що при вирішенні питання стосовно майна, що є єдиним житлом особи (у тому числі, вирішуючи питання про забезпечення позову до вирішення позовних вимог по суті), судам необхідно враховувати принцип непорушності права приватної власності, проголошений статтею 41 Конституції України. Вказаний принцип закріплено також у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і Першому протоколі до неї, які визначають непорушність права власності та право особи на безперешкодне користування своїм майном.

Зі змісту рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 серпня 2014 року по справі №308/13485/13 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлено, що належне ОСОБА_1 та ОСОБА_5 майно, котре виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України ОСОБА_1 за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання майнових поручителів, у яких у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, а загальна площа квартири становить 43,6 кв. метрів і не перевищує 140 кв. м.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що позивач разом з дружиною та донькою фактично проживають у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ..

Так, предметом даного позову є вимога власника, який як вказує позивач є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Отже, заявлення такої вимоги володіючим власником презюмує перебування майна, що є предметом спору у фактичному володінні позивача за позовом і правомірність такого володіння не спростована, допоки спір про право між сторонами не буде вирішений судом.

Оскільки право на житло є непорушним, а тому у контексті цієї справи, з урахуванням встановлених судом обставин щодо дій відповідача, спрямованих на обмеження позивача та членів його сім`ї у праві користування квартирою, суд вважає що заборона відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії, пов`язані з зрізанням, змінюваням чи пошкоджуванням запірних механізмів на дверних замках житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , узгоджуються з вимогами законодавства та принципом непорушності права особи на житло.

Таким чином, встановивши, що між сторонами виник спір щодо правомірності реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру, яка, за посиланням заявника, неправомірно вибула з його власності та є його житлом, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд вважали за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову в цій частині.

Постановою ВСУ від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

При задоволені заяви про забезпечення позову, суд повинен також враховати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд бере до уваги те, що майно на яке позивач просить накласти арешт, є предметом спору і саме його позивач просить витребувати на свою користь, а, відтак, суд погоджується з доводами поданої заяви, що є підстави вважати, що не вжиття зазначених заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, оскільки спірне майно може бути відчужене.

При цьому, суд бере до уваги висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, в якій зазначено, що за змістом ст. 149, 158 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач за позовом в цій частині заяви, є співмірними із заявленими позовними вимогами та заява має бути задоволена частково з урахуванням вищенаведенного.

Що стосується вимог забезпечення позову шляхом заборонити вчиняти будь-які дії щодо предмета спору, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію) осіб в такому, то в цій частині воно не підлягає задоволенню в зв`язку з невизначеним колом осіб та не співмірністю заявленим вимогам.

ОСОБА_1 не обгрунтував, у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду та доцільність вжиття заходів забезпечення саме у такий спосіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у розі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

В той же час суд зауважує, що забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, а обставини щодо порушення чи відсутності порушення законних прав та інтересів позивача підлягають подальшому встановленню в процесі судового розгляду справи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає достатнім застосувати заходи забезпечення позову шляхом шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна: житлової кватири, що складається з 2 х кімнат, загальною площею 43.6 кв.м., житловою 29.7 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії, пов`язані зі зрізанням, змінюваням чи пошкоджуванням запірних механізмів на дверних замках житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті та набранням рішенням законної сили.

Суд вважає що вказані заходи забезпечення позов не порушують права власників, оскільки такі є тимчасовими, а також не порушують права користування спірним майном, а фактично встановлють заборону здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо спірно нерухомого майна.

Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки квартира залишається в його володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини, якої стосується спір.

Щодо питання щодо зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Як визначено у ч.ч. 7-9 ст. 154 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення. Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення. Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

При розгляді заяви про зустрічне забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів як забезпечення позову так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Аналіз пункту 1 частини третьої статті 154 ЦПК України свідчить про те, що для застосування зустрічного забезпечення необхідно встановити сукупність таких обставин: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України; 2) позивач або взагалі не має на території України майна або розмір (вартість) його майна на території України недостатній для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто на суд покладається обов`язок застосувати зустрічне забезпечення лише за наявності одночасного встановлення зазначених обставин у їх сукупності.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 295/940/20,від 01 квітня 2020 року у справі № 318/854/18, від 09 грудня 2021 року

у справі № 175/1480/21.

Суд не вбачає необхідності застосування зустрічного забезпечення позову, оскільки саме по собі вжиття заходів забезпечення позову, не свідчить про те, що майновий стан позивача або його будь які дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При цьому Суд наголошує, що відповідач не позбавлено можливості в порядку, передбаченому частиною шостою статті 154 ЦПК України, подати клопотання про зустрічне забезпечення з обґрунтуванням наявності підстав для такого забезпечення і наданням відповідних доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах Позивача на підставі договору та ордеру діє АО «Форвард-Лекс» в собі керуючого партнера адвоката Пітух Василь Іванович звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Третя особа без самостійних вимог: Тячівська міська рада Закарпатської області в особі державного реєстратора Лазар Діани Василівни, про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Накласти заборону на відчуження нерухомого майна: житлову кватиру, що складається з 2 х кімнат, загальною площею 43.6 кв.м., житловою 29.7 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії, пов`язані зі зрізанням, змінюваням чи пошкоджуванням запірних механізмів на дверних замках житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті та набранням рішенням законної сили.

В іншій частині заяви - відмовити.

Примірник ухвали про забезпечення позову для виконання направити на Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса місцезнаходження: 88005, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10. ). та Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Ужгородської міської ради (88000, м. Ужгород, площа Поштова.буд.З. ) та сторонам по справі.

Ухвала на підставі частини першої статті 157 Цивільного процесуального кодексу України підлягає негайному виконанню з дня її проголошення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош