Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/2062/23
Провадження № 2/644/697/23
Рішення

Іменем України

13 вересня 2023 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Клименка А.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Джебраілової Е.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ДП «Завод імені В.О. Малишева» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ДП «Завод імені В.О. Малишева» звернулося до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідачів заборгованість за договором № 893/99-1/21 від 29.10.1999 у розмірі 6000грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 29.10.1999 між ДП «Завод імені В.О. Малишева» та ОСОБА_5 укладено договір, згідно якого підприємство надало ОСОБА_5 в розпорядження грошові кошти в сумі 23600грн., які вона зобов`язалась повертати підприємству щомісяця рівними платежами згідно розрахунку погашення позики заводу. Згідно договору поруки № 2-1124 від 01.11.1999, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М., ОСОБА_6 поручився перед підприємством за виконання ОСОБА_5 зобов`язання.

Своїх зобов`язань за договором ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не виконали, в зв`язку з чим станом 30.01.2023 за ними виникла заборгованість за договором позики в загальному розмірі 5972 грн. 60 коп.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Листом № 93/01-16 від 15.12.2022 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Молодчий І.О. повідомив, що спадкова справа № 15/2014 закрита та спадщина померлої видана її спадкоємцю, який помер у 2020 році.

З матеріалів спадкової справи № 3/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 вбачається, що спадкоємцями його майна є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Зазначає, що оскільки боржники за договором позики померли, у відповідності до ст.ст. 1281, 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Ухвалою суду від 28.04.2023 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог ДП «Завод імені В.О. Малишева» у зв`язку з їх безпідставністю, необґрунтованістю та спливом позовної давності. При цьому посилається на те, що позивачу стало відомо про порушення його прав за Договором № 893/99-1/21 ОСОБА_5 у вересні 2014 року, кінцевою датою виконання зобов`язання, встановленої договором, є 29.10.2019, тому позивач звернувся до суду з позовом поза межами строку позовної давності, питання про поновлення вказаного строку не порушує.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. При цьому посилалась на обставини, викладені у відповіді на відзив на позовну заяву. Зазначала, що останній платіж за договором померла ОСОБА_5 зобов`язана була сплатити у термін до 31.10.2019, тому строк позовної давності спливає 01.11.2022. Вказувала, що 02.04.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який продовжив строки, встановлені ст.ст. 257, 258 ЦК України, на строк дії карантину, тому позовну заяву подано в межах строку позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечила, підтримала позицію ОСОБА_3 , викладену у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що 29.10.1999 між ДП «Завод імені В.О. Малишева» та ОСОБА_5 укладено договір № 893/99-1/21, у відповідності до умов якого підприємство надало ОСОБА_5 в розпорядження грошові кошти в сумі 23600грн., які вона зобов`язалась повертати щомісяця рівними платежами згідно розрахунку погашення позики заводу.

В забезпечення виконання зобов`язання між ДП «Завод імені В.О. Малишева» та ОСОБА_7 укладено договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М. за № 2-1124 від 01.11.1999.

Позивач вказує, що з боку ОСОБА_5 та її поручителя ОСОБА_7 зобов`язання за договором позики не виконані, у зв`язку з чим наявна заборгованість у розмірі 6000 грн. за період частково вересень 2014 року у розмірі 27 грн. 40 коп., та з жовтня 2014 року по жовтень 2019 року у сумі 5972грн. 60 коп., що підтверджується довідкою підприємства від 30.01.2023 № 002-16/017/364.

З метою досудового врегулювання спору підприємством на адресу боржника ОСОБА_5 07.11.2022 направлено претензію № 002-16/013/3009, на адресу поручителя ОСОБА_7 претензію № 002-16/013/3010. Вищевказані претензії повернуті на адресу позивача у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим з метою забезпечення дотримання прав кредитора 16.11.2022 на адресу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори в порядку ст. 1281 ЦК України направлено претензію № 002-16/013/3148.

Листом від 15.12.2022 № 93/01-16 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Молодчий І.О. повідомив, що спадкова справа № 15/2014 закрита, спадщина ОСОБА_5 видана в повному обсязі її спадкоємцю, який помер у 2020 році.

Частиною першою ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей - стаття 1047 ЦК України.

Відповідно до укладеного договору позики № 893/99-1/21 від 29.10.1999 позикодавець надав позичальнику грошові кошти в позику в сумі 23600 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повертати позику щомісячно рівними долями, шляхом утримання адміністрацією позикодавця грошових коштів із заробітної плати позичальника.

Розмір позики визначений п. 2 Договору і складає 23600грн.

Пунктом 5.2 договору позики визначено, що позика надається строком на 20 років.

Згідно з п. 6.1 договору позики позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики вказаний у п.2.

У відповідності до п. 6.1 Договору Позичальник зобов`язаний повернути розмір позики, визначений статтею 2 цього Договору щомісячно, рівними частинами, шляхом утримання адміністрацією позикодавця грошових коштів з заробітної плати позичальника.

З довідки ДП «Завод імені В.О. Малишева» № 002-16/017/364 від 30.01.2023 вбачається, що заборгованість ОСОБА_5 перед позивачем за договором позики №893/99-1/21 від 29.10.1999 складає 6000грн.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_5 взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) не повернула, унаслідок чого за нею виникла заборгованість за заборгованість в сумі 6000 грн.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як зазначено у ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилами ч. 1 ст. 264 цього Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за договором позики, позовна давність за вимогами позикодавця про повернення суми позики та відсотків за користування позикою, повернення яких відповідно до графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, здійснюється позичальником одним платежем 15 травня 2016 року, повинна обчислюватися з моменту настання строку повернення позики.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

ОСОБА_5 повинна була повернути суму позики 29.10.2019.

Згідно Наказу №77 від 30.04.2009 ОСОБА_5 звільнена з роботи у позивача з 30.04.2009 у зв`язку з виходом на пенсію.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи.

Відповідно до положень, викладених в ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

В ході розгляду справи встановлено, що останній платіж за договором позики здійснено ОСОБА_5 у вересні 2014 року.

ОСОБА_7 , який є спадкоємцем ОСОБА_5 та поручителем за договором поруки від 01.11.1999, укладеного в забезпечення належного виконання останньою зобов`язань за договором позики № 893/99-1/21 від 29.10.1999, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Матеріали справи не містять даних, що свідчили б про звернення позивача з вимогою до ОСОБА_7 про погашення заборгованості за договором позики.

Жодних об`єктивних підстав, що перешкоджали б позивачу для звернення до суду в межах строку позовної давності не було встановлено.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом, предметом якого є вирішення питання щодо стягнення боргу кредитором спадкодавця і застосування позовної давності є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 27, 77, 78, 81, 158, 258, 259, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 207, 252-255, 256, 261, 267, 527, 545, 1046, 1047 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ДП «Завод імені В.О. Малишева» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду або через районний суд.

Суддя: Андрій КЛИМЕНКО