ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1860/21 Номер провадження 22-ц/814/3515/23Головуючий у 1-й інстанції Високих М.С. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіна О. І., Прядкіна О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28 березня 2023 року у складі судді Високих М. С.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторії Вікторівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», про визнання дій приватного нотаріуса протиправними,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28 березня 2023 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що спір у цій справі є публічно-правовим, а відтак належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки відповідач у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень та про наявність спору про право цивільне позивачами у позові не зазначено.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом норм процесуального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали, просять ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що ухвалою суду від 22.09.2021 було відкрито провадження у справі та до постановлення оскаржуваної ухвали протягом 18 місяців справа розглядалася за правилами цивільного судочинства, а апелянти справедливо сподівалися на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справи, зазнавши фінансових втрат через оплату послуг на професійну правничу допомогу та оплату судового збору.

Крім того, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 у справі № 440/8003/21 відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки спір, предметом якого є визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В. В. про вчинення реєстрації права власності на земельні ділянки, має всі ознаки приватно-правового спору, а тому, враховуючи суб`єктний склад сторін у справі, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також вказують, що в іншій аналогічній справі № 559/235/22, яка розглядалася Диканським районним судом Полтавської області, судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Гавриленка О. В. про закриття провадження у справі.

Тобто на даний час існує два різні судові рішення по аналогічних справах, що розглядаються в порядку цивільного судочинства, які протирічать один одному.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункти 3, 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

По справі встановлено, що у липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В. В. за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Фінансова компанія Горизонт», у якому просив визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Дробітько В. В. під час вчинення нотаріальних дій по відчуженню земельної ділянки кадастровий номер № :00:015:006, що належала ОСОБА_1 та перебуває в іпотеці на підставі договорів іпотеки № 54429-89 від 18.11.2009.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2021 року після усунення позивачем виявлених недоліків позовної заяви згідно ухвали цього суду від 20 липня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 33-40, т. 1).

Ухвалою від 09 вересня 2021 року після відкриття провадження у справі суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надав йому строк для усунення виявленої невідповідності позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а саме: визначення змісту позовних вимог та предмета спору, що має значення для вирішення питання юрисдикції справи (а. с. 115-116, т. 1).

На виконання вимог вказаної ухвали суду адвокат Будігай О. В., який на підставі ордерів від 09 вересня 2021 року надає правничу допомогу позивачам, подав до суду позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 14.09.2021 в новій редакції з додатками, яка ухвалою суду від 22 вересня 2023 року прийнята до провадження суду з переходом від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 03.11.2021 о 09.20 год (а. с.119-203, 217-218, т. 1).

В підготовчому провадженні ухвалами суду від 29 березня, 04 серпня, 20 вересня 2022 року за клопотанням представника позивачів - адвоката Будігай О. В. зобов`язано приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В. В. надати Ленінському районному суду м. Полтави для долучення та розгляду під час провадження у справі № 553/1860/21 належним чином завірені копії документів, відповідно до яких 14.12.2020 було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:015:006 за ТОВ «ФК «Горизонт» (а. с. 40, 174, т. 2).

20 вересня 2022 року представник відповідача - адвокат Гавриленко О. В. подав до суду заяву про закриття провадження у справі, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, яке задоволено судом з постановленням оскаржуваної ухвали від 28 березня 2023 року (а. с. 184-185, 226-228, т. 2).

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позов обґрунтовано незаконністю дій відповідача, як суб`єкта наділеного владно- управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав і у цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса Дробітько В. В., та з огляду на характер спору, суб`єктний склад сторін, предмет та підстави заявлених вимог, даний спір не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Проте судова колегія не може погодитися із такими висновками суду, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з вказаною нормою та частиною першою статті 19 ЦПК України щодо віднесення до юрисдикції загальних судів усіх справ, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім тих справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, для правильного вирішення спірного питання необхідно встановити до якого виду судочинства віднесено вирішення спору.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

ЄСПЛ також зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA97v.UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено поняття адміністративної справи - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного права та інтересу.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, що виникли між учасниками публічно-правових відносин і стосуються саме цих відносин. Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу особи.

У справі, що переглядається, спір не має ознак публічно-правового, оскільки стосується захисту майнових прав позивачів щодо земельної ділянки площею 1,90 га, кадастровий номер № :00:015:006, що знаходиться на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка належала позивачам, як подружжю, на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2008 та за договором іпотеки № 54429-89 від 18.11.2009 перебувала в іпотеці АБ «Київська Русь», проте була відчужена на користь ТОВ «ФК «Горизонт» шляхом реєстрації приватним нотаріусом Дробітько В. В. права власності з цим товариством, що на думку позивачів відбулось всупереч норм діючого законодавства та призвело до порушення їх цивільних прав та інтересів.

Таким чином, заявлені вимоги мають вирішуватися за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства, оскільки такі вимоги випливають із цивільних правовідносин та спрямовані на захист речового права позивачів на нерухоме майно - земельну ділянку.

До закінчення підготовчого провадження відповідно до статей 40, 51 ЦПК України позивачі мають право змінити предмет або підстави позову, подавши відповідну письмову заяву, визначити склад осіб, які повинні відповідати за позовом, тому висновки суду першої інстанції, що спір стосується виключно діяльності суб`єкта владних повноважень у сфері публічного права є помилковими.

За таких обставин оскаржувана ухвала не відповідає вимогам процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до Ленінського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 28 березня 2023 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до Ленінського районного суду м. Полтави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна