ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8182/23 Справа № 210/1078/23 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи

позивач - Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року, ухваленого суддею Скотарем Р.Є. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 19 червня 2023 року,

УСТАНОВИВ

У лютому 2023 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 01.01.2021 року по 31.12.2022 року у розмірі 17 915,55 грн., за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 року по 31.12.2022 року в розмірі 394.44 грн., суми збитків від інфляції в розмірі 3 509,38 грн., суми 3% річних в розмірі 440,97 грн., а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №3371 від 01.11.2011 року. Об`єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 27,70 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Будинок АДРЕСА_2 є багатоквартирним, подання теплоносія до будинку здійснюється від теплових мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) позивача, які є внутрішньо будинковим комплексом трубопроводів та обладнання для забезпечення опалення споживачів житлового будинку. Отже, відповідач отримував теплову енергію, так як приміщення №4 не виокремлено від внутрішньо будинкового комплексу трубопроводів та обладнане для забезпечення опалення будинку АДРЕСА_2 .

З 05.11.2021 року договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року, що укладений в порядку ч.5 ст.13 ЗУ «про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII.

Отже, після 05.11.2021 року договірні відносини щодо надання КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 продовжилися шляхом приєднання споживача до публічного договору «Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії», текст якого було опубліковано на офіційному веб-сайті виконавця послуги КПТМ «Криворіжтепломережа» від 05.10.2021 року.

Свої договірні зобов`язання заявник виконав, а саме: постачання теплоносія на протязі всього періоду, передбаченого Договором, проводилось не порушуючи щорічні розпорядження Виконавчого комітету Криворізької міської Ради Дніпропетровської області «Про початок та закінчення опалювального періоду». Відповідач не виконав законодавчий та договірний обов`язок, не здійснив розрахунок у повному обсязі, у зв`язку з чим за період з 01.01.2021 року по 31.12.2022 року утворилася заборгованість за теплову енергію в розмірі 17 915,55 грн., а також заборгованість за абонентське обслуговування за період 05.11.2021-31.12.2022 в розмірі 394,44 грн. Сума збитків від інфляції 3509,38 грн. (з січня 2022 по січень 2023), 3% річних 440,97 (з 21.12.2021 по 10.02.2023).

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за теплову енергію за період з 01.01.2021 року по 31.12.2022 року у розмірі 17 915,55 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень п`ятдесят п`ять копійок); заборгованість за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 року по 31.12.2022 року в розмірі 394,44 грн. (триста дев`яносто чотири гривні сорок чотири гривні); суму збитків від інфляції в розмірі 3 509,38 грн. (три тисячі п`ятсот дев`ять гривень тридцять вісім копійок); 3% річних в розмірі 440,97 грн. (чотириста сорок гривень дев`яносто сім копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Відповідач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення вимог чинного законодавства, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неповне дослідження доказів, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача на його користь витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 4026,00 грн.

Скаржник вказує, що Договір №3371 від 01.11.2011 було укладено у письмовій формі між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 , при цьому Позивачем жодних дій щодо розірвання цього Договору або повідомлення Відповідача про розірвання Договору вчинено не було, що свідчить про те, що Договір є діючим і відповідні нарахування повинні здійснюватись, згідно з його умовами, а саме п.2.9 Договору. Зазначає, що у рішенні суду першої інстанції не наведено жодних правових підстав для розірвання Договору №3371 від 01.11.2011 без дотримання його умов щодо розірвання та чинного законодавства України з посиланням на відповідні докази, у рішенні процитована лише позиція Позивача і жодним чином не проаналізована позиція Відповідача з цього питання. Вказує, що позиція Відповідача щодо дійсності Договору збігається з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові по справі №2-383/2010 (провадження №14-308/цс18).

Відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції, що Договір№3371 від 01.11.2011 втратив чинність начебто на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» №1060 до Закону України №2189-VІІІ від 03.12.2020, посилаючись на те, що відповідними нормативно-правовими актами не передбачені підстави розірвання договорів, як того вимагає стаття 204 ЦК України, які були укладені до запровадження відповідних змін, без дотримання умов договору щодо порядку його розірвання.

Також скаржник зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що ОСОБА_1 взагалі не отримував рахунки-фактури на оплату комунальних послуг за 08.12.2021,31.05.2022, 30.06.2022,31.06.2022,31.07.2022,31.08.2022, 30.09.2022,31.10.2022, 30.11.2022, та не отримував і рахунок-фактуру від 31.01.2022, а отримання його на вайбер не підтверджено жодним доказом, а рахунки-фактури від 28.02.2022 на суму 1 883,89 грн.; 31.03.2023 на суму 1 573,81 грн. та 30.04.2022 на суму 35,19 грн. не відповідають реєстрам наданим Позивачем до матеріалів справи.

Наголошує на тому, що між сторонами існують договорні відносини щодо надання відповідних послуг, враховуючи постійну пролонгацію Договору №3371 від 01.11.2011, і відповідно до вимог чинного законодавства України, цей Договір вважається укладеним та діє, тому посилання суду на відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду є некоректними та суперечать чинному законодавству України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено що між Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та Фізичною особою ОСОБА_1 , Фізичною особою ОСОБА_2 01.11.2011 року було укладено Договір №3371 на постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари (а.с.7).

Відповідно до таблиці №2 до Договору №3371 від 01.11.2011 року орієнтована вартість теплової енергії за договором: опалення 0,0030*1938= 6.0Гкал/рік; 6.0*954-048=5724-29 грн/рік з ПДВ(а.с.8).

Згідно Додаткової угоди від 29.04.2021 року до договору №3371 від 01.11.2011 року КПТМ «Криворіжтепломережа» та фізична особа ОСОБА_1 , домовились внести зміни та внесли зміни в Договір №3371 від 01.11.2021 року (а.с.10-11).

05 жовтня 2021 року було укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується копією даного договору (а.с.12-14).

Відповідно до Звітів про використання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 12.10.2019 по 31.10.2019 використано 0,05 Гкал, за період з 01.11.2019 по 30.11.2019 використано 23,68 Гкал, за період з 01.12.2019 по 31.12.2019 використано 40,49 Гкал, за період з 01.01.2020 по 31.01.2020 використано 48,79 Гкал, за період з 01.02.2020 по 18.02.2020 використано 46,78 Гкал, за період з 01.03.2020 по 03.03.2020 використано 5,81 Гкал, за період з 10.11.2020 по 30.11.2020 використано 34,89 Гкал, за період з 01.12.2020 по 01.01.2021 використано 56,12 Гкал, за період з 01.01.2021 по 01.02.2021 використано 62,66 Гкал, за період з 01.02.2021 по 28.02.2021 використано 61,30 Гкал, за період з 01.03.2021 по 31.03.2021 використано 49,80 Гкал, за період з 01.04.2021 по 15.04.2021 використано 17,58 Гкал, за період з 16.04.2021 по 31.10.2021 використано 1,90 Гкал, за період з 01.11.2021 по 04.11.2021 використано 4,37 Гкал, за період з 05.11.2021 по 30.11.2021 використано 29,58 Гкал, за період з 05.11.2021 по 30.11.2021 використано 35,25 Гкал, за період з 01.12.2021 по 31.12.2021 використано 45,72 Гкал, за період з 01.12.2021 по31.12.2021 використано 49,76 Гкал, за період з 01.01.2022 по 20.01.2022 використано 32,61 Гкал, за період з 01.01.2022 по 31.01.2022 використано 54,12 Гкал, за період з 01.02.2022 по 18.02.2022 використано 30,84 Гкал, за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 використано 45,9 Гкал, за період з 01.03.2022 по 31.03.2022 використано 51,89 Гкал, за період з 01.11.2022 по 17.11.2022 використано 14,23 Гкал, за період з 01.11.2022 по 01.12.2022 використано 26,42 Гкал, за період з 01.12.2022 по 18.12.2022 використано 27,54 Гкал (а.с.15-27).

Згідно Акту про подачу теплової енергії 23.10.2019 року була подана теплова енергія за адресою: АДРЕСА_2 , житловий будинок (а.с.28).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 08.12.2021 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 30.11.2021 складає 2 417,00 (а.с.32).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 08.12.2021 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 30.11.2021 складає 3 876,30 (а.с.33).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 31.12.2021 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 31.12.2021 складає 6 200,39 (а.с.34).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 31.01.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 31.01.2022 складає 13 635,82 (а.с.35).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 28.02.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 28.02.2022 складає 13 137,85 (а.с.36).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 31.03.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 31.03.2022 складає 14 901,03 (а.с.37).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 30.04.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 30.04.2022 складає 14 668,67 (а.с.38).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 31.05.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 31.05.2022 складає 14 03,86 (а.с.39).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 30.06.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 30.06.2022 складає 14 739,05 (а.с.40).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 31.07.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 31.07.2022 складає 14 775,93 (а.с.41).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 31.08.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 31.08.2022 складає 14 793,80 (а.с.42).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 30.09.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 30.09.2022 складає 14 811,67 (а.с.43).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 31.10.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 31.10.2022 складає 14 829,54 (а.с.44).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 30.11.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 30.11.2022 складає 16 012,59 (а.с.45).

Відповідно до рахунку - фактури №3371 від 31.12.2022 року по договору 3371 від 05.11.2021 року заборгованість на 31.12.2022 складає 18 309,99 (а.с.46).

Згідно розрахунку заборгованості за теплову енергію до договору №3371 за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 ( ОСОБА_1 ), нараховано за теплову енергію 19 949,46 грн., за абонентське обслуговування 394,44 грн., сплачено за теплову енергію 2 033,91 грн., за абонентське обслуговування 0,00 грн. Залишок заборгованості: за теплову енергію (01.01.21-31.12.22) 17 915,55 грн., за абонентське обслуговування (05.11.21-31.12.22) 394,44 грн. (а.с.56-57).

Розрахунком суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період з січня 2022 по січень 2023 та розрахунком 3% річних за період з 21.12.2021 по 10.02.2023 на боржника ОСОБА_1 встановлено, що сума основного боргу складає 18 309,99 грн., сума збитків від інфляції складає 3 509,38 грн., сума 3% річних складає 440,97 грн. (а.с.58-59).

ОСОБА_1 позивачем КПТМ «Криворіжтепломережа» було надіслано претензію №3371/14163 за №1715/13 від 13.01.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 повідомлявся про утворену заборгованість та про наслідки її несплати, що підтверджується претензією №3371/14163, списком №9 поштових відправлень рекомендованих листів (а.с.60-62).

Згідно свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення від 19 серпня 2002 року та реєстраційного напису на право установлювальному документі від 19 серпня 2002 року, об`єкт (нежитлове приміщення), розташований в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 - частина, ОСОБА_3 - частина на праві приватної власності (а.с.73, 73 зворот).

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію прав №28595409 від 05.01.2011, нежиле приміщення, реєстраційний номер: 31279551 за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину/ ВРА №463163/ 24.09.2010/ Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О., зареєстровано в реєстрі за №2307 на праві приватної спільної часткової власності, частка 1/2 (а.с.74).

Згідно реєстрів рахунків-фактур, актів приймання-передачі наданих послуг з постачання теплової енергії та актів приймання-передачі товарної продукції, ОСОБА_1 повідомлявся про суми нарахування за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.97-99).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення заявлених КПТМ «Криворіжтепломережа» позовних вимог до ОСОБА_1 на підставі досліджених доказів виходив з їх обґрунтованості та доведеності позивачем.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновкому суду першої інстанції та не погоджується з доводами Відповідача викладеними і апеляційній скарзі, оскільки вони були предметом розгляду судом першої інстанції, що відображено у судовому рішенні.

Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Судом встановлено, що між Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №3371 від 01.11.2011 року. Об`єктом теплоспоживання є нежитлове приміщення (магазин) загальною площею 27,70 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також суд встановив, що починаючи з 05.11.2021 року договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.10.2021 року, що укладений в порядку ч.5 ст.13 ЗУ «про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №2189-VIII).

Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону №2189-VIII визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону №2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Пунктом 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (із змінами), передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Згідно пункту 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Нарахування за опалення по житловим квартирам в будинках, в яких не встановлено будинковому засобу обліку теплової енергії, виконується виходячи з вартості опалення в поточному місяці та опалювальної площі квартири. Виходячи з тарифу за 1Гкал кожного місяця виконується розрахунок фактичних витрат теплової енергії (з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря за поточний місяць згідно довідки авіаційної метеорологічної станції м.Кривого Рогу) та вартість опалення 1 кв.м. опалювальної площі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі №642/2858/16) зробленот висновок про те, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надаються КПТМ «Криворіжтепломережа», оскільки він є власником нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що зокрема підтверджено свідоцтвом про право на спадщину та свідоцтвом про державну реєстрацію прав №28595409 від 05.01.2011.

Розрахунком заборгованості за теплову енергію до договору №3371 встановлено, що за період з 01.01.2021 по 31.12.2022 за адресою Ю.Камінського 30/4, на площу 27,70 м2 нараховано за теплову енергію 19 949,46 грн., за абонентське обслуговування 394,44 грн. Залишок заборгованості: за теплову енергію (01.01.21-31.12.22) 17 915,55 грн., за абонентське обслуговування (05.11.21-31.12.22) 394,44 грн.

Розрахунком суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період з січня 2022 по січень 2023 та розрахунком 3% річних за період з 21.12.2021 по 10.02.2023 встановлено, що сума основного боргу складає 18 309,99 грн. (17 915,55 грн. + 394,44 грн.), сума збитків від інфляції складає 3 509,38 грн., сума 3% річних складає 440,97 грн.

Згідно положень ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України, встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно норм ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.651 ЦК України Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» №1060 до Закону України №2189-VIII від 03.12.2020 року передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

На виконавців послуг покладено обов`язок укладання договорів про надання комунальних послуг, у тому числі зі співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання.

01.10.2021 р. набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії»», якою затверджено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що має форму публічного договору. Постанова опублікована в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» 2021, №190 від 01.10.2021.

Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону №1060 «У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Перехід на нові договірні відносини має здійснюватися усіма споживачами у багатоквартирному будинку, адже нові договори про надання комунальних послуг передбачають суттєві зміни у підходах до розподілу комунальних послуг у будівлі та нарахуванні плати за комунальні послуги споживачам. Тому існування в одному багатоквартирному будинку двох видів договорів (старих і нових) є неприпустимим.

Окрім того, Наказом Мінрегіону від 28.12.2021 р. №358 «Про внесення змін до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 27.01.2022р. за №93/37429) були внесені зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказам Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. №315 (далі Методика №315) (зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.12.2018р. за №1502/32954), шляхом викладення її у новій редакції.

Вказані дії повністю узгоджуються з вимогами пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону №1060, якими визначено, що публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідач є власником нежитлового приміщення, тому відповідно до статті 322 ЦК України зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст.95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наданими Позивачем доказами доведено надання Відповідачу послуги з постачання теплової енергії до належного останньому нежитлового приміщення, тоді, як відповідачем суду не надано жодного доказу ненадання відповідних послуг КПТМ «Криворіжтепломережа» чи неналежного надання цих послуг, також Позивачем доведено несплату Відповідачем комунальної послуги та розмір виниклої заборгованості, який Відповідачем не спростований, свого контррозрахунку боргу відповідно до Договору №3371, який відповідач вважає чинним, суду не надано.

Доводи Відповідача про те, що у рішенні суду першої інстанції не наведено жодних правових підстав для розірвання Договору №3371 від 01.11.2011, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки припинення дії Договору №3371 було зумовлено вимогами чинного законодавства України щодо врегулювання правовідносин між споживачами за новою формою договорів, матеріально-правовою основою були приписи ст.651 ЦК України, якими визначено , що договір може бути змінено або розірвано зокрема за обставин, встановлених законом.

З усіма фізичними або юридичними особами, які є власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та станом на 05 листопада 2021 року не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, вважаються укладеними публічні договори приєднання за формою, встановленою Правилами затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 №830 (з урахуванням змін, внесених КМУ від 08.09.2021 № 1022).

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам відзиву на позов, у запереченнях на відповідь на відзив, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, колегія суддів не знаходить підстав повторно давати відповідь на ті самі аргументи Відповідача, при цьому суд апеляційної інстанції враховує, що як, неодноразово зазначав ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року № 303А, §§ 2930). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001 року, № 49684/99, § 2).

ЄСПЛ визначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23, ЄСПЛ).

Оскільки рішення суду першої інстанції залише без змін, перерозподіл судових витрат не здійснюється, понесені Відповідачем витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за ним.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 21 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: