ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 530/253/19

провадження № 61-7811св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Чорноземи Зіньківщини»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Фермерське господарство «Селянське (фермерське) господарство «Фаворит»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду

від 17 березня 2020 року, прийняту колегією у складі суддів: Пікуля В. П., Одринської Т. В., Панченка О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Чорноземи Зіньківщини» (далі - ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

В обґрунтування позову вказувало, що 1 травня 2014 року ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» та ОСОБА_2 уклали договір оренди землі, за умовами якого позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

площею 2,81 га з кадастровим номером :00:006:0109, розташовану

на території Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області (далі - Проценківська сільська рада). На підставі вказаного договору оренди землі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 6 травня 2014 року зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки за ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» строком до 31 грудня 2018 року (запис № 5567941).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, після чого вказану земельну ділянку успадкував ОСОБА_1 . Про перехід права власності на земельну ділянку в порядку, встановленому статтею 148-1 Земельного кодексу (далі - ЗК) України та частиною п`ятою статті 31 Закону України «Про оренду землі», ОСОБА_1 орендаря не повідомив.

Пунктом 8 договору оренди землі передбачено переважне право орендаря на його поновлення на новий строк. Для цього орендар не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору оренди повідомляє письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 2 жовтня 2018 року позивач поштовою кореспонденцією з описом вкладення надіслав за вказаною у договорі адресою місця проживання ОСОБА_2 лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі і додав до нього два примірника додаткової угоди до договору оренди землі про поновлення договору оренди.

Лист-повідомлення з додатками повернено ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» 11 жовтня 2018 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Зазначена земельна ділянка перебуває в оренді позивача і не вибувала з його користування протягом строку дії договору оренди землі.

На виконання частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі»

6 лютого 2019 року ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» надіслало

ОСОБА_1 лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі і додало до цього листа два примірника додаткової угоди на поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Лист-повідомлення з доданими примірниками додаткової угоди ОСОБА_1 отримав 8 лютого 2019 року. Після закінчення строку, зазначеного у листі-повідомленні, відповідач проігнорував пропозицію позивача і не виконав вимог щодо укладення додаткової угоди.

У подальшому з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» дізналося, що 26 лютого 2019 року право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:006:0109 зареєстровано за Фермерським господарством «Селянське (фермерське) господарство «Фаворит» (далі - ФГ «СФГ «Фаворит») на підставі договору оренди землі.

На думку позивача, договір оренди землі, за яким право оренди вказаної земельної ділянки набуло ФГ «СФГ «Фаворит», підлягає визнанню недійсним, оскільки на час його укладення земельна ділянка перебувала у користуванні

ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» на підставі продовженого відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» договору оренди землі від 1 травня 2014 року.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просило:

- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, сторонами якої є ОСОБА_1 та ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини», про поновлення строку дії договору оренди землі від 1 травня 2014 року щодо оренди земельної ділянки площею 2,8063 га з кадастровим номером :00:006:0109, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Проценківської сільської ради (запис про державну реєстрацію права оренди ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» № 5567941) в наступній редакції: «Додаткова угода до договору оренди землі c. Проценки, Зіньківський район, Полтавська область. ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини»,

далі у тексті «Орендар», в особі його генерального директора Удовиченка А. В. , який діє на підставі Статуту товариства та згідно з частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», з однієї сторони та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), далі у тексті «Орендодавець», з другої сторони, уклали цю додаткову угоду до договору оренди землі від 1 травня 2014 року, на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером запису: 5567941 (спеціальний розділ) зареєстровано речове право Орендаря на земельну ділянку площею 2,8063 га з кадастровим номером :00:006:0109, розташовану на території Проценківської сільської ради на умовах оренди строком на 5 років, до 31 грудня 2018 року, про наступне: Поновити строк дії договору оренди землі від 1 травня 2014 року про оренду земельної ділянки площею 2,8063 га з кадастровим номером :00:006:0109 строком на 5 років - до 31 грудня 2023 року. Усі інші умови договору оренди землі від 1 травня 2014 року залишаються без змін»;

- визнати недійсним договір оренди землі, укладений ОСОБА_1 та

ФГ «СФГ «Фаворит», на підставі якого 26 лютого 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 2,8063 га з кадастровим номером :00:006:0109 (номер запису 30587549).

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що договір оренди землі

від 1 травня 2014 року, укладений ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» та ОСОБА_2 , припинив дію 31 грудня 2018 року, а лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі від 1 лютого 2019 року з проектами додаткових угод надійшов на адресу ОСОБА_1 8 лютого 2019 року, що вказує на пропуск позивачем строку звернення до власника земельної ділянки з пропозицією продовжити дію договору оренди землі. Місцевий суд врахував, що після закінчення договору оренди землі від 1 травня 2014 року ОСОБА_1

26 лютого 2019 року передав земельну ділянку в оренду ФГ «СФГ «Фаворит», що свідчить про відсутність його волевиявлення на продовження договору оренди землі.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дії позивача були направлені на укладення договору оренди землі на новий строк на нових умовах за нормами частин першої-п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», однак враховуючи відсутність згоди ОСОБА_1 на укладення додаткової угоди до договору оренди, таке право позивача не може бути реалізовано, і додаткова угода не може бути визнана судом укладеною.

Такого висновку місцевий суд дійшов з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 квітня 2018 року

у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14?65цс18).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини». Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року скасовано.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений ОСОБА_1 та ФГ «СФГ «Фаворит», на підставі якого 26 лютого 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером запису про

інше речове право (30587549) зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 2,8063 га з кадастровим номером :00:006:0109.

Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, сторонами якої є ОСОБА_1 та ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини», про поновлення строку дії договору оренди землі від 1 травня 2014 року про оренду земельної ділянки площею 2,8063 га з кадастровим номером :00:006:0109, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Проценківської сільської ради (запис про державну реєстрацію речового права - права оренди ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» № 5567941), в наступній редакції:

«Додаткова угода до договору оренди землі, cело Проценки Зіньківський район Полтавська область. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Чорноземи Зіньківщини», далі у тексті «Орендар», в особі генерального директора Удовиченка Андрія Вікторовича, який діє на підставі Статуту товариства, та згідно з частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», з однієї сторони, та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), далі у тексті «Орендодавець», з другої сторони, уклали цю додаткову угоду до договору оренди землі від 1 травня 2014 року, на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером запису 5567941 (спеціальний розділ) зареєстровано речове право Орендаря на земельну ділянку площею 2,8063 га з кадастровим номером :00:006:0109, розташовану на території Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, на умовах оренди строком на 5 (п`ять) років, до 31 грудня 2018 року, про наступне: Поновити строк дії договору оренди землі від 1 травня 2014 року про оренду вказаної земельної ділянки, строком на 5 (п`ять) років до 31 грудня

2023 року. Усі інші умови договору оренди землі від 1 травня 2014 року залишаються без змін».

Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції зазначив, що частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» врегульовано поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору).

Апеляційний суд виходив з того, що ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» продовжувало користуватися земельною ділянкою, а ОСОБА_1 не надіслав повідомлення про небажання продовжувати договірні відносини, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов внаслідок застосування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17, від 30 січня 2019 року у справі № 905/1877/17,

від 22 травня 2019 року у справі № 917/439/18.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що на момент укладення договору ОСОБА_1 та ФГ «СФГ «Фаворит» спірна земельна ділянка перебувала у користуванні позивача (діяв договір оренди землі від 1 травня 2014 року), тому оспорюваний договір оренди землі від 26 лютого 2019 року підлягає визнанню недійсним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У травні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2020 року і залишити в силі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області

від 27 листопада 2019 року.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судом апеляційної інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14?65цс18), згідно з яким «для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди».

Крім того, суд апеляційної інстанції застосував частину шосту статті 36 Закону України «Про оренду землі» без урахування висновків, викладених

Верховним Судом у постановах від 16 січня 2019 року у справі № 312/334/17 (провадження № 61-41452св18), від 16 січня 2019 року у справі № 312/337/17 (провадження № 61-44899св18), від 23 січня 2019 року у справі № 312/265/17 (провадження № 61-43640св18), від 6 березня 2019 року у справі № 312/333/17 (провадження № 61-41192св18), від 6 березня 2019 року у справі № 312/246/17 (провадження № 61-43639св18) та від 9 грудня 2019 року у справі № 378/319/18-ц (провадження № 61-49084св18).

Заявник вказує, що, поновлюючи договір оренди землі від 1 травня 2014 року на той самий строк (5 років) і на тих самих умовах, апеляційний суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 9 липня 2019 року

у справі 908/2315/18 та від 11 квітня 2019 року у справі № 903/947/17, про те, що «відповідно до частини третьої статті 19 Закону України «Про оренду землі» при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років. Оскільки об`єктом договору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, цільове призначення якої - товарне сільськогосподарське виробництво, що вбачається із витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, то законодавчо чітко визначено укладення договору оренди щодо такої земельної ділянки на строк не менше семи років. Позивачем при зверненні з листом-повідомленням про зміну умов договору в частині строку дії договору було обрано найменший строк, що передбачений Законом, до того ж відповідач не міг заперечувати в сторону зменшення строку дії договору, оскільки це суперечить вказаним приписам Закону. Таким чином, укладення договору на той самий строк, тобто на три роки, суперечить приписам законодавства».

Просить врахувати, що Верховним Судом переглядалася справа № 530/242/19, правовідносини в якій є подібними правовідносинам сторін у справі, яка переглядається. У справі № 530/242/19 касаційний суд погодився з висновками судів попередніх інстанції про недодержання ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» положень статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 1 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі і витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Підставою відкриття касаційного провадження у цій справі були доводи заявника про застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц

(провадження № 14?65цс18), у постановах від 16 січня 2019 року

у справі № 312/334/17 (провадження № 61-41452св18), від 16 січня 2019 року

у справі № 312/337/17 (провадження № 61-44899св18), від 23 січня 2019 року

у справі № 312/265/17 (провадження № 61-43640св18), від 6 березня 2019 року

у справі № 312/333/17 (провадження № 61-41192св18), від 6 березня 2019 року

у справі № 312/246/17 (провадження № 61-43639св18) та від 9 грудня 2019 року

у справі № 378/319/18-ц (провадження № 61-49084св18) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 1 травня 2014 року

ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» та ОСОБА_2 уклали договір оренди землі, за умовами якого останній передав в оренду товариству земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,81 га з кадастровим номером :00:006:0109, розташовану на території Проценківської сільської ради.

На підставі укладеного договору оренди землі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 6 травня 2014 року за ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки строком до 31 грудня 2018 року (запис № 5567941).

Пунктом 8 договору оренди землі від 1 травня 2014 року сторони погодили строк його дії - п`ять років та переважне право орендаря на поновлення договору оренди.

1 жовтня 2018 року ТОВ «АК «Чорноземи Зіньківщини» поштовою кореспонденцією з описом вкладення направило ОСОБА_2 лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та додало до нього два примірника додаткової угоди до договору оренди землі про поновлення договору оренди на 12 років та два примірника додаткової угоди до договору оренди землі про поновлення договору оренди на 15 років.

Суди встановили, що 11 жовтня 2018 року лист-повідомлення з додатками повернуто ТОВ «АК «Чорноземи Зіньківщини» у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

У подальшому позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 . Орендовану земельну ділянку успадкував ОСОБА_1 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 154732880 від 1 лютого 2019 року суди встановили, що власником земельної ділянки площею 2.8063 га з кадастровим номером :00:006:0109 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 6 квітня 2016 року є ОСОБА_1

6 лютого 2019 року ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі і додало до листа два примірника додаткової угоди на поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Вказаний лист з додатками ОСОБА_1 отримав 8 лютого 2019 року.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 161858921 від 2 квітня 2019 року суди встановили, що 26 лютого 2019 року ОСОБА_1 та

ФГ «СФГ «Фаворит» уклали та зареєстровали договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка площею 2,8063 га з кадастровим номером :00:006:0109.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши правильність застосування норм матеріального права і додержання процесуального права в межах вимог та доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд дійшов таких висновків.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною третьою статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

ЗК України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом України «Про оренду землі» врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами в зв`язку із передачею її у користування та володіння, в тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» (тут і надалі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) має назву «Поновлення договору оренди землі» та передбачає, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма статті 33 цього Закону).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина дев`ята статті 33 вказаного Закону).

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частина десята статті 33 зазначеного Закону).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою

статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі»). І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Великої

Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), від 22 вересня 2020 року у справа № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20) та 22 вересня 2020 року у справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Звертаючись з вказаним позовом, ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» вказувало, що після 31 грудня 2018 року товариство продовжувало користуватися, а ОСОБА_1 письмово не повідомляв його про відмову в поновленні договору оренди землі.

З обґрунтування позову вбачається, що позивач вважає поновленим договір оренди на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» до закінчення строку дії договору оренди землі

(31 грудня 2018 року) не повідомив ОСОБА_1 про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк шляхом надіслання до йому листа-повідомлення та проекту додаткової угоди; лист-повідомлення з примірниками додаткової угоди товариство направило ОСОБА_1 6 лютого 2019 року.

Встановивши, що орендар не надсилав орендодавцеві у строки, встановлені частиною другою статті 33 Закону України «Про оренду землі», повідомлення про свій намір поновити договір оренди землі разом з проектом додаткової угоди, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про недодержання позивачем процедури поновлення договору на підставі

частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та відсутність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що факт продовження користування земельною ділянкою ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» та ненадіслання ОСОБА_1 повідомлення про відмову у поновленні договору оренди вказують на існування правових підстав для поновлення договору оренди землі.

Такий висновок апеляційного суду суперечить висновкам, викладеним

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року

у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), від 22 вересня 2020 року

у справа № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20) та 22 вересня 2020 року

у справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20).

Посилання апеляційного суду на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17, від 30 січня

2019 року у справі № 905/1877/18, від 22 травня 2019 року у справі № 917/439/18, не впливають на правильність висновку суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Зміст постанов Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 905/1877/18, від 22 травня 2019 року у справі № 917/439/18 свідчить про те, що касаційний суд, переглядаючи вказані справи, послався на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17.

Проте Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року

у справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 вересня 2018 року

у справі № 920/739/17, а саме стосовно тверджень про необов`язковість повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі для виникнення підстави поновлення договору, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі».

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18

(провадження № 14-99цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила про відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у постанові

від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17, оскільки вони суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

За таких обставин касаційна скарга є обґрунтованою, наведена заявником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1

частини другої статті 389 ЦПК України, щодо застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку Великої Палати Верховного Суду , викладеного у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18) підтверджена під час касаційного провадження.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи і дослідивши наявні у справі докази, правильно застосував норми права і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Суд апеляційної інстанції, неповно врахувавши обставини справи, помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин касаційний суд скасовує постанову Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2020 рокуі залишає в силі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2019 року.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За загальним правилом при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати із вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.

За подання касаційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір

у розмірі 1 536,80 грн.

Враховуючи висновок суду касаційної інстанції про задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 , скасування постанови апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, судові витрати, понесені заявником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, підлягають стягненню

з ТОВ «АПК «Чорноземи Зіньківщини» в розмірі 1 536,80 грн.

Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2020 року скасувати і залишити в силі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області

від 27 листопада 2019 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Чорноземи Зіньківщини» на користь ОСОБА_1 1 536,80 грнна відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. В. Сердюк В. А. Стрільчук