У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспроект», ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспроект», ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд:

-визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 27.06.2023 за реєстраційним №246, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеравенко Т.Є.;

-скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію речового права ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

З огляду на суб`єктний склад сторін та предмет спору суд не вбачає підстав для розгляду вказаної справи в порядку цивільного судочинства з огляду на наступне.

Згідно із ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юрисдикція господарських судів визначена у ст. 20 ГПК України, згідно з пунктами 1, 3, 4 частини першої якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: - справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 1); - справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів (пункт 3); - справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах (пункт 4).

У пунктах 2, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24.10.2008 року зазначено, що Законом України від 15 грудня 2006 р. N483-V "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів" до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів. Учасник, який вибув зі складу юридичної особи, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, про визнання недійсними рішень про виключення його зі складу юридичної особи, а також про визнання недійсними інших рішень юридичної особи, якщо ці рішення прийняті в період до виходу (виключення) учасника, а відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення.

Усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов`язків учасника господарського товариства, на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК ( 1798-12 ) підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб`єктного складу учасників спору.

Відповідно до п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», від 24.10.2011 року № 10, справи, що виникають з корпоративних відносин, - це спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), в тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами), що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними актів органів управління господарського товариства, визнання недійсними установчих документів товариства або договорів про відчуження майна тощо. Виняток становлять трудові спори за участю господарського товариства.

Предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , від 27.06.2023, укладеного між ТОВ «Транспроект» та ОСОБА_2 , за реєстраційним №246, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеравенко Т.Є., а також скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію речового права ОСОБА_2 на вказану квартиру.

Обгрунтовуючи заявлені вимог, позивач посилається на порушення його прав, оскільки, відчуження квартири відбулось за наявності прав третіх осіб на неї. Як колишній учасник ТОВ «Транспроект», позивач вважає, що мав право на отримання при виході з товариства вартості своєї частки у натуральній формі, а саме частки квартири АДРЕСА_1 , що належала ТОВ «Транспроект», яка була б пропорційна частці позивача у статутному капіталі товариства.

Отже, оскільки, у даному випадку, виник спір між учасником, який вибув з товариства та товариством з обмеженою відповідальністю, з приводу визнання недійсним договору про відчуження майна товариства, на отримання частки якого, позивач вважає, що мав право при виході з товариства, суд вважає, що даний спір підвідомчий господарському судочинству.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Вивчивши матеріали позовної заяви та зважаючи на вищезазначене, суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у цивільній справі за зазначеним позовом.

З огляду на викладене, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 19, 186, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспроект», ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи повинен відбуватися в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.А.Усатова