Справа № 456/2630/23
Провадження № 2/456/802/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Зозуляк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» про визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості та зустрічним позовом Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

Представник позивача-відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Кравець А.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними дії КП «Стрийтеплоенерго» щодо нарахування ОСОБА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) заборгованості за послуги з теплопостачання місць загального користування та зобов`язати відповідача-позивача за зустрічним позовом припинити такі нарахування, скасувати заборгованість, яка нарахована КП «Стрийтеплоенерго» ОСОБА_1 станом на 01.05.2023 в сумі 2926,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача-відповідача за зустрічним позовом покликався на те, що у власності ОСОБА_1 перебуває квартира АДРЕСА_1 , де він і проживає. До 2002 року позивач-відповідач за зустрічним позовом був споживачем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з теплопостачання, однак 28 жовтня 2002 року здійснено відключення квартири АДРЕСА_2 від системи опалення внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання у встановленому законом порядку, а в квартирі стояки заізольовано і встановлено котел. Також у 2008 році повністю відключено опалення загального коридору (місце загального користування) від міської централізованої системи теплопостачання. Незважаючи на такий стан речей, відповідач-позивач за зустрічним позовом нарахував ОСОБА_1 заборгованість за послуги з теплопостачання на загальнобудинкові потреби за період з січня 2022 року по травень 2023 року та абонплату, тобто після здійснення відключення належної йому квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, а також місць загального користування (коридору), яка станом на 01.05.2023 по особовому рахунку № НОМЕР_1 становить 2926,67 грн. Після відключення квартири та коридору загального користування позивач-відповідач за зустрічним позовом повідомив відповідача-позивача за зустрічним позовом про дані факти, однак йому й надалі нараховується плата за теплопостачання місць загального користування. Позивач-відповідач за зустрічним позовом вважає нарахування такої заборгованості незаконним, відтак у порядку захисту його прав як споживача житлово-комунальних послуг, у даному випадку послуг з теплопостачання, наполягає на визнанні незаконним нарахування йому заборгованості за послуги з теплопостачання та скасуванні такої заборгованості.

Представником відповідача-позивача за зустрічним позовом КП «Стрийтеплоенерго» подано відзив на позовну заяву, в якому останній повністю заперечує позов та просить у його задоволенні відмовити з наступних підстав. Зокрема, зазначає, що твердження про те, що КП «Стрийтеплоенерго» нараховує кошти за теплову енергію, не надаючи її, не відповідає дійсності, так-як в п`ятиповерховому житловому будинку АДРЕСА_3 встановлено загальнобудинковий тепловий лічильник, за показниками якого здійснюється розподіл обсягів теплової енергії. За останні опалювальні періоди змінилась методика розподілу теплової енергії. До 01.01.2022 Методика розподілу була наступна: брали споживання теплової енергії за місяць, віднімали частину теплової енергії, яку мали платити абоненти, що від`єднались від централізованого опалення (відповідно до розроблених проектів на відключення приміщень від централізованого опалення), а решту Гкал ділили пропорційно опалювальній площі для тих абонентів, які користуються централізованим опаленням. У проектах на від`єднання від централізованого опалення враховувалась тільки теплова енергія, яка йшла на обігрів місць загального користування від нагрівальних приладів. Мешканці, які від`єдналися від централізованого опалення до 2004 року взагалі не платили за місця загального користування (МЗК), так як на той період не вимагались проекти на від`єднання, до них належить і позивач. 11.11.2018 було затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, в якій дані проектів на від`єднання від системи централізованого опалення (кількість Гкал) до уваги не беруться і нарахування по них не проводяться. Введено поняття: місця загального користування (загальний коридор, сходова клітка і т.д.) і допоміжні приміщення (горища, підвали, шахти, машинні відділення ліфтів, комори та інші підсобні технічні приміщення). Відповідно до Методики нарахування за місця загального користуванні і допоміжні приміщення розподіляється між усіма приміщеннями, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (незалежно від того, чи приєднані чи відокремлені ці приміщення від системи центрального опалення) та уразі відсутності вузлів розподільного обліку в місцях загального користування та допоміжних приміщеннях будівлі, обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі визначався як частка від загального обсягу спожитої теплової енергії на опалення будівлі (по показах теплового лічильника чи розрахунковим методом) і становить: двоповерхова будівля - 18%, триповерхова - 16%, чотириповерхова - 14%, п`ятиповерхова - 12%, дев`ятиповерхова - 10%. Дана методика діяла з 01.01.2022 до кінця опалювального періоду. 28.01.2022 внесено зміни до вищевказаної Методики розподілу, в якій передбачено збільшення загальнобудинкових нарахувань та введено новий термін «загальнобудинкові потреби на опалення», в які входять витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення - це втрати теплової енергії в трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової ситеми опалення поза межами опалюваних приміщень, опалювальних місць загального користування та допоміжних приміщень.

Таким чином, оскільки житловий багатоквартирний будинок АДРЕСА_3 не від`єднано від мереж централізованого опалення, то КП «Стрийтеплоенерго» проводить нарахування плати за обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби на опалення, оскільки відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир як співвласники місць загального користування повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно площі житла. Підтримання температури у місцях загального користування відбувається не тільки через опалювальні пристрої, а також за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень. Тому позивач зобов`язаний спільно з іншими співвласниками квартир нести витрати з оплати за обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення.

Також представником позивача-відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокатом Кравцем А.О. подано відповідь на відзив. Крім аргументів, наведених у позовній заяві, останній зазначає, що безпосередньо ОСОБА_1 послуга централізованого опалення КП «Стрийтеплоенерно» не надається, оскільки ще у 2002 році в належній йому квартирі стояки ізольовано і встановлено котел (індивідуальна система обігрівання), а у 2008 році було повністю відключено опалення зовнішнього коридору (місце загального користування) у його під`їзді будинку АДРЕСА_3 від міської централізованої системи теплопостачання, тому із зазначеного періоду затрати на опалення місць загального використання відсутні, оскільки вони обігріваються за рахунок індивідуального опалення квартир через їх стіни. Відтак таких послуг як опалення квартири та приміщення загального користування позивач не отримує. Крім цього, позивач щомісяця сплачує в ОСББ платню на утримання будинку та прибудинкової території, куди входять і витрати на обслуговування систем централізованого опалення, утеплення тепломереж і утеплення місць загального користування. Оскільки послуги з опалення місць загального користування не надаються, сплачувати за ненадані послуги у позивача обов`язку немає.

Представник відповідача КП «Стрийтеплоенерго» подав зустрічний позов та просить стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за комунальні послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2022 по 01.06.2023 в сумі 2926,67 грн та судові витрати.

В обґрунтування зустрічного позову представник відповідача-позивача за зустрічним позовом покликався на те, що в багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_1 , передбачена система централізованого опалення житлових приміщень відповідно до перспективної схеми теплопостачання, котра затверджена рішенням Стрийської міської ради Львівської області № 278 від 18.12.2012. В будинку встановлено лічильник теплової енергії, за показниками якого здійснюється нарахування розподіл за послуги з постачання теплової енергії щомісячно впродовж опалювальних сезонів та з урахуванням діючого тарифу на послугу з постачання теплової енергії. ОСОБА_1 стверджує, що опалення в його квартирі від`єднано від мережі централізованої системи теплопостачання, опалення сходових кліток демонтовано, а тому в первісному позові останній стверджує, що в нього відсутній обов`язок щодо сплати частки обсягу спожитої в будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення та не погоджується з платою за абонентське обслуговування, що нараховується підприємством як індивідуальному споживачу відповідно до умов типового договору, котрий є публічним договором приєднання, умови якого оприлюднені на офіційному веб-сайті підприємства як надавача послуги та на сайті Стрийської міської ради. Таким чином, з 01.01.2022 між ОСОБА_1 та КП «Стрийтеплоенерго» діють умови індивідуального договору про надання послугз постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання шляхом усної мовчазної згоди відповідно до ст. 205, 633, 634 ЦК України. Плата виконавцю за індивідуальним договором складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування.

За таких умов розподіл загальних обсягів споживання теплової енергії для надання послуг здійснюється згідно з вимогами Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Відповідно до Методики нарахування за місця загального користуванні (МЗК) і допоміжні приміщення розподіляється між усіма приміщеннями, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (незалежно приєднані чи відокремлені ці приміщення від системи центрального опалення) та у разі відсутності вузлів розподільного обліку в МЗК та допоміжних приміщеннях будівлі обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначався як частка від загального обсягу спожитої теплової енергії на опалення будівлі (по показах теплового лічильника чи розрахунковим методом) і становили: двоповерхова будівля - 18%, триповерхова - 16%, чотириповерхова - 14%, п`ятиповерхова - 12%, дев`ятиповерхова - 10%. Дана методика діяла з 01.01.2022 до кінця опалювального періоду. 28.01.2022 внесено зміни до вищевказаної Методики розподілу, в якій передбачено збільшення загальнобудинкових нарахувань та введено новий термін «загальнобудинкові потреби на опалення», в які входять витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення - це втрати теплової енергії в трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи опалення поза межами опалюваних приміщень, опалювальних МЗК та допоміжних приміщень.

КП «Стрийтеплоенерго» протягом спірного періоду з 01.01.2022 по 01.06.2023 в опалювальні періоди надавало послуги з постачання теплової енергії відповідачу-позивачу за первісним позовом за його адресою проживання, що в АДРЕСА_4 , що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії.

В порушення вищезазначених норм законів та правил і умов договору оплата за послуги ним не проводилася, що призвело до утворення заборгованості за особовим рахунком ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у розмірі 2926,67 грн, яку й просить стягнути з відповідача-позивача за первісним позовом.

Представником позивача-відповідача за зустрічним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому останній повністю заперечує позов та просить у його задоволенні відмовити. Обгрунтування підстав для відмови в задоволенні зустрічного позову зводиться до обставин, наведених у первісному позові та відповіді на відзив на первісний позов.

Також представником відповідача-позивача за зустрічним позовом подано відповідь на відзив, яка за своїм формулюванням відповідає поданому стороною відзиву на первісний позов та зустрічній позовній заяві.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Заяви та клопотання сторін та процесуальні рішення, постановлені по справі.

17 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кравець А.О. звернувся в Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовом до Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» про визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості /а.с. 1-16/.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 травня 2022 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 17/

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Стрийтеплоенерго» про визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 02.06.2023. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 18/.

14.06.2023 представником КП «Стрийтеплоенерго» подано відзив на позовну заяву /а.с. 26-35/.

16.06.2023 представником КП «Стрийтеплоенерго» подано зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії /а.с. 36-74/.

28.06.2023 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Кравцем А.О. подано відповідь на відзив /а.с. 75-76/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.07.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» про визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості та Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії об`єднано в одне провадження /а.с. 81/.

28.07.2023 представник позивача-відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокатом Кравцем А.О. подано відзив на зустрічну позовну заяву /а.с. 82-83/.

01.08.2023 представником відповідача-позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву /а.с. 86-91/.

Ухвалою суду від 04.08.2023 закрито підготовче провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» про визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості та зустрічним позовом Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії. Справу признано до судового розгляду по суті на 25.08.2023 /а.с. 96/.

Розгляд справи по суті відбувся за участі позивача-відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , його представника адвоката Кравця А.О., представника відповідача-позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Узагальнення доводів сторін та інші процесуальні дії у справі.

Позивач-відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник адвокат Кравець А.О. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у первісному позові та відповіді на відзив, просили їх задовольнити. Проти вимог зустрічного позову заперечили.

В судовому засіданні представник відповідача-позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 первісний позов заперечив з підстав, наведених у відзиві. Наполягав на задоволенні зустрічного позову.

Суд відповідно до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

В будь-якому випадку право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх в апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.

Відтак суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позовні вимоги за первісним позовом є безпідставними та в задоволенні таких слід відмовити, а зустрічний позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 . Зазначена інформація підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.06.2021, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 263500203 /а.с. 6-8/.

Відповідно до довідки № 4, виданої ОСББ «50 років УПА, 9» від 15.05.2023 ОСОБА_1 дійсно зареєстрований і проживає в АДРЕСА_4 /а.с. 9/.

Відповідно до акту, складеного КП «Стрийтеплоенерго», за № 01/1178 від 28.10.2002, копію якого долучено до матеріалів справи, внутрішню систему опалення у квартирі АДРЕСА_1 відключено від системи централізованого опалення будинку, стояки заізольовано та встановлено котел /а.с. 10/.

Відповідно до технічного заключення від 27.03.2008, складеного провідним інженером ОСОБА_3 , в загальному коридорі будинку по АДРЕСА_4 опалення відсутнє. У ванній кімнаті змійовик діаметром 20 мм з діаметром стояка 15 мм /а.с. 11/.

Відповідно до претензії № 01/751 від 16.08.2022 КП «Стрийтеплоенерго» повідомило абонента про наявність заборгованості за надані послуги (загальнобудинкові потреби та абонентська плата) з постачання теплової енергії в розмірі 826,00 грн станом на 01.08.2022 за адресою: АДРЕСА_4 /а.с. 14/.

Відповідно до поданої скарги від 23.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до Стрийської міської радим з метою впливу на Комунальне підприємство «Стрийтеплоенерго» щодо неправомірного, на його думку, нарахування плати за користування тепловою енергією та отримав відповідь про неприпустимість втручання органів влади в діяльність суб`єктів господарювання /а.с. 12-13/.

З акту на опломбування теплового лічильника за № 50 від 23.10.2014 та акту прийняття теплового вузла обліку встановлено, що за адресою: АДРЕСА_5 , за участі балансоутримувача та представника КП «Стрийтеплоенерго» на вузлі обліку встановлено та опломбовано загальнобудинковий тепловий лічильник, за показниками якого здійснюється розподіл обсягів комунальної послуги за теплову енергію /а.с. 32-33, 44-45/.

Актами приймання-передачі теплової енергії за січень 2022 року - квітень 2023 року підтверджується нарахування за реалізовану теплову енергію по АДРЕСА_5 /а.с. 46-55/.

Долучені до матеріалів справи розпорядження міського голови Стрийської міської ради та рішення Стрийської міської ради підтверджують дату початку та закінчення опалювальних сезонів 2021-2022 років, 2022-2023 років, відповідно встановлення економічно обґрунтованих тарифів на теплову енергію, її транспортування, постачання у відповідний опалювальний рік /а.с. 57-63/.

Наказом директора КП «Стрийтеплоенерго» № 42 від 14.12.2021 з 01.01.2022 встановлено плату за абонентське обслуговування в розрахунку на одного абонента послуг з постачання теплової енергії на місяць, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами на 2022 рік: 18,70 грн за наявності вузла комерційного обліку теплової енергії /а.с. 64-65/.

Відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії по абонентському рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 , розмір такої за період з 01.01.2022 по 01.06.2023 становить 2945,37 грн, на час звернення ОСОБА_1 до суду 2926,67 грн /а.с. 66/.

Спірні правовідносини між сторонами виникли в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії з приводу плати за послуги з постачання теплової енергії (за загальнобудинкові потреби та абонентська плата), відсутності, на думку позивача-відповідача за зустрічним позовом, права нараховувати йому зазначену плату, що є підставою для визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості, та відповідно наявності заборгованості за вказані послуги та необхідності їх стягнення, на думку відповідача-позивача за зустрічним позовом.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовідносини між сторонами в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08.2019 № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 382 Цивільного кодексу України визначено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Плата за комунальні послуги відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами, нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ, її розмір розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно зі ст. 5 цього ж Закону до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» КП «Стрийтеплоенерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

КП «Стрийтеплоенерго» на офіційному сайті підприємства та міської ради розміщено індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається через те, що вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Крім того, ч. 6 ст. 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Розділом VI Методики розподілу визначені вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваному приміщенні та встановлено, що для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями вузлів розподільного обліку теплової енергії /приладів-розподілювачів теплової енергії/вузлів розподільного обліку, витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

Таким чином, з урахуванням системного аналізу вище наведених норм чинного законодавства і матеріалів справи, типовий індивідуальний договір від 01.12.2021 між сторонами є укладеним через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Разом з тим, в силу положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від споживача не вимагається вчинення будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, адже, як вже зазначено, відповідно до вимог цього Закону такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Оскільки приміщення, власником якого є ОСОБА_1 , є частиною житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно, співвласники якого не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, відтак типовий індивідуальний договір від 01.01.2022 є укладеним у силу вимог Закону.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку: і житлових, і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалюване приміщення.

Відповідно до визначення, передбаченого Методикою, опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання та в якому забезпечується нормативна температура повітря.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті.

Відповідно до Методики загальнобудинкові потреби на опалення це потреби, в які входять: витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення - це втрати теплової енергії в трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи опалення поза межами опалюваних приміщень, опалювальних місць загального користування та допоміжних приміщень.

Нарахування за місця загального користуванні (МЗК) і допоміжні приміщення розподіляється між усіма приміщеннями, які є самостійними об`єктами нерухомого майна (незалежно приєднані чи відокремлені ці приміщення від системи центрального опалення) та у разі відсутності вузлів розподільного обліку в МЗК та допоміжних приміщеннях будівлі обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначався як частка від загального обсягу спожитої теплової енергії на опалення будівлі (по показах теплового лічильника чи розрахунковим методом) і становив: двоповерхова будівля - 18%, триповерхова - 16%, чотириповерхова - 14%, п`ятиповерхова - 12%, дев`ятиповерхова - 10%.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 УПК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Надаючи оцінку аргументам сторін, які викладені у поданих до суду заявах по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, суд вважає аргументи позивача-відповідача за зустрічним позовом такими, що не підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, аргументи відповідача-позивача за зустрічним позовом належним чином обгрунтованими та мотивованими.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , яка від`єднана від системи централізованого опалення та встановлено котел.

КП «Стрийтеплоенерго» до згаданого будинку надаються послуги з централізованого опалення, про що свідчать акти приймання-передачі теплової енергії, долучені до матеріалів справи.

Так, суд не бере до уваги покликання ОСОБА_1 на від`єднання квартири від мережі центрального опалення як на обставину, що звільняє його від зобов`язань зі сплати житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії з огляду на наступне.

Пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (чинних на час виникнення спірних правовідносин), споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Пунктом 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, в редакції від 08 вересня 2021 року за № 1022, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

З огляду на викладене, позивач-відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 як власник квартири багатоквартирного будинку є співвласником усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язаний брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку, а відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від такої участі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року в справі № 311/3489/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Більше того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 користується підвальним приміщенням, де проходять тепломережі, котрі доставляють теплову енергію споживачам будинку АДРЕСА_3 , якими на прийнято рішення про від`єднання від системи ценралізованого опалення. Зазначені обставини підтверджені показаннями в свідка ОСОБА_4 , яка зазначила, що в під`їзді на першому поверсі вказаного будинку є батареї центрального опалення.

Крім цього, свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що є головою ОСББ «50 років УПА, 9». Будинок № 9 є дійсно споживачем послуг КП «Стрийтеплоенерго». Мешканці будинку надавали згоду на встановлення загальнобудинкового лічильника обліку теплової енергії, який було придбано за кошти міської ради. Про спірну ситуацію між сторонами йому відомо. Батареї у під`їздах не працюють. Проте саме на ОСББ лежить обов`язок обслуговування внітрішньобудинкових мереж.

У зв`язку із зазначеним суд критично оцінює покликання позивача-відповідача за зустрічним позовом, що ним сплачується щомісячна квартплата, яка включає витрати на загальнобудинкові потреби, в тому числі й за споживання теплової енергії.

Так, як встановлено вище, ОСББ відповідає за обслуговування внутрішньобудинкових мереж, а зазначена ОСОБА_1 плата йде на покриття саме згаданих потреб. При цьому витрати за споживання теплової енергії є відмінними від згаданих.

З урахуванням викладеної позиції суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісної позовної заяви про визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії по абонентському рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 , розмір такої за період з 01.01.2022 по 01.06.2023 становить 2945,37 грн, на час звернення ОСОБА_1 до суду 2926,67 грн /а.с. 66/.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 УПК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що на день розгляду справи зазначена заборгованість залишається непогашеною.

З урахуванням викладеної позиції суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

А відтак інші доводи сторін не аналізуються судом та не спростовуються, оскільки на висновки суду про наявність підстав для відмови в задоволенні первісного та задоволення зустрічного позову не впливають.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості є безпідставними і в задоволенні таких слід відмовити, при цьому зустрічні позовні вимоги про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії підлягають до задоволення з урахуванням встановлених судом обставин.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісних позовних вимог, наявності підстав для задоволення зустрічного позову, звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати, понесені КП «Стрийтеплоенерго», слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» про визнання незаконним нарахування плати за послуги з теплопостачання та скасування такої заборгованості повністю.

Зустрічний позов Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_6 ; паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Стрийським МВ УМВС України у Львівській області 31.10.1997; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» (82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Новаківського, 9) заборгованість за комунальні послуги з постачання теплової енергії розмірі 2926,67 грн (дві тисячі дев`ятсот двадцять шість грн 67 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.09.2023.

Суддя Л.В.Гула