Справа № 932/8014/23
Провадження №2зз/932/29/23
у х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Овчиннікової О.С.,

секретаря Фетіскіної К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зоц Анастасії Олексіївни про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Зоц Анастасія Олексіївна з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 11 червня 1999 року по цивільній справі № 2-340/2000, а саме, скасувати арешт, накладений на садовий будиночок та земельну ділянку в СТ «Росинка» за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Партизанське, (реєстраційний номер обтяження 4924761), що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). На обґрунтування заяви зазначила, що у липні 2023 року ОСОБА_1 дізналася, що на її власність накладено арешт Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровска в 1999 році. З відповіді вих.№02-13/1/301/2023 від 21.07.2023 року Бабушкінського районного суду стало відомо, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, 05.08.2000 року винесено рішення про часткове задоволення вимог позивача, будь-яких інших даних про накладення арешту на майно ОСОБА_1 у 1999 році в суді не зареєстровано. Цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу була знищена у зв`язку з закінченням строку її зберігання відповідно до інструкції. ОСОБА_1 невідомо, з яких підстав накладено даний арешт. З відповіді Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 22.08.2023 року вбачається, що в документах, що зберігаються в справах контори наявна ухвала (рішення) Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.1999 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та накладення арешту на автомобіль марки «Хонда-Концерто» (номер державної реєстрації НОМЕР_2 ) та дачу в с/т Росинка смт. Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2000 року (справа №2-340/2000) стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10860 грн. солідарно, в іншій частині відмовлено. Рішення набрало законної сили 17.04.2000 року. Заявниця зазначає, що жодного виконавчого провадження не було відкрито, про судовий процес вона не була обізнана. Погашенням заборгованості займався її чоловік. Приймаючи до уваги, що минуло 23 роки, рішення суду по справі № 2-340/2000 набрало законної сили, жодних виконавчих проваджень не було відкрито, є підстави для скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 1999 року, а саме, скасувати арешт, накладений на садовий будиночок та земельну ділянку в СТ «Росинка» за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Партизанське (реєстраційний номер обтяження 4924761), що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Судове засідання щодо розгляду клопотання відповідно до змісту ст. 158 ЦПК України проводиться у відсутності учасників справи та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши клопотання з копіями доданих до нього документів, суд дійшов такого висновку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Європейський суд з прав людини також зазначає, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до статті 149 ЦПК України (в редакції станом на 1999 рік) , суд чи суддя на просьбу осіб, які беруть участь у справі, або за своєю ініціативою може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В справах про стягнення аліментів, заробітної плати і відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника, суддя, приймаючи такі справи до свого провадження, з власної ініціативи вирішує питання про забезпечення позову.

(Стаття 149 із змінами, внесеними згідно з Указом ПВР N 2994-10 від 11.01.82 ) Статтею 150 передбачено, що залежно від обставин справи суд чи суддя може забезпечити позов повністю або частково. На підставі статті 151 заява про забезпечення позову вирішується суддею чи судом, який розглядає справу, в той же день без повідомлення відповідача й інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України (в редакції станом 1999 рік), позов забезпечується: 1) накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною провадити певні дії; 3) забороною іншим особам провадити платежі або передавати майно відповідачеві; 4) зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на дане майно або про виключення його з опису; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого напису нотаріального органу, коли боржник оспорює цей напис у позовному порядку. Забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, доходи колгоспників за працю в колгоспі, пенсію та стипендію, допомогу по соціальному страхуванню, виплачувану при тимчасовій непрацездатності, а також на допомогу, виплачувану касами взаємодопомоги колгоспів, крім позовів про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника, про відшкодування збитків, заподіяних розкраданням державного або громадського майна, не дозволяється. Забезпечувати позови до державних підприємств, установ, організацій, колгоспів, інших кооперативних організацій, їх об`єднань, інших громадських організацій дозволяється тільки у формі заборони провадити певні дії. (Стаття 152 із змінами, внесеними згідно з Указами ПВР N 1461-10 від 23.01.81, N 2994-10 від 11.01.82)

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Таким чином, забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України (діючого на час розгляду даного клопотання про скасування заходів забезпечення позову), частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову. Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

З наданої заявницею копії ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.1999 року вбачається, що по цивільній справі (номер не зазначений) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено заяву позивачки про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль марки «Хонда-Концерто» державний номер НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_1 та на дачу в садовому товаристві «Росинка» за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район, смт. Партизанське, належну ОСОБА_1 для забезпечення позову до вирішення справи по суті.

З копії рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2000 року по справі № 2-340/2000 вбачається, що за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення боргу позовні вимог задоволено частково: стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивачки 10860 грн., в іншій частині позову відмовлено.

З відповіді вих.№02-13/1/301/2023 від 21.07.2023 року Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська встановлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, 05.08.2000 року винесено рішення про часткове задоволення вимог позивача, будь-яких інших даних про накладення арешту на майно ОСОБА_1 у 1999 році в суді не зареєстровано. Цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу була знищена у зв`язку з закінченням строку її зберігання відповідно до інструкції.

З відповіді Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 22.08.2023 року вбачається, що в документах, які зберігаються в справах контори наявна ухвала (рішення) Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.1999 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та накладення арешту на автомобіль марки «Хонда-Концерто» (номер державної реєстрації НОМЕР_2 ) та дачу в с/т Росинка смт.Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

З огляду на встановлені судом обставини, суд для розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову позбавлений можливості дослідити матеріали цивільної справи № 2-340/2000, впевнитись в наявності у даній справі постановленої судом ухвали про забезпечення позову, в тому числі тієї, про яку зазначає в клопотанні заявник та про забезпечення позову у вказаний ним спосіб, зважаючи також на те, зокрема, що в клопотанні про скасування заходів забезпечення позову представник ОСОБА_6 просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.1999 року, а обґрунтовує це клопотання тим, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.1999 року судом накладено арешт на садовий будиночок та земельну ділянку в СТ «Росинка» за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Партизанське, (реєстраційний номер обтяження 4924761), що належить ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), а наданій копії ухвали суду зазначено про накладення арешту на автомобіль марки «Хонда-Концерто» державний номер НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_1 та на дачу в садовому товаристві «Росинка» за адресою: Дніпропетровська область Дніпропетровський район, смт. Партизанське, належну ОСОБА_1 .

Крім того, без дослідження цивільної справи, у якій за твердженням заявника, застосовувались судом заходи забезпечення позову у вказаний ним спосіб, суд позбавлений можливості впевнитись чи є наразі необхідність у зберіганні цих заходів забезпечення позову. Доказів того, що у передбачені ЦПК України порядку та спосіб вирішувалось питання про відновлення втраченого судового провадження суду не надано.

Окрім того, зважаючи на те, що відповідно до вищенаведених положень законодавства забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а відповідно до інформації в обліково-статистичній картці на справу №2-340/2000 відсутні відомості про результати виконання рішення суду, оскільки з огляду на зазначене, суд позбавлений можливості впевнитись у наявності чи відсутності підстав для скасування забезпечення позову у даній справі або можливої зміни обставин, що зумовили його застосування.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, клопотання представника адвоката Зоц А.О. про скасування заходів забезпечення позову у справі № 2-340/2000, де відповідачем зазначено ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 1-18, 158, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зоц Анастасії Олексіївни про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Овчиннікова