Справа № 344/7540/15-ц
Провадження № 4-с/344/26/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі судового засідання Маланій Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , зацікавлені особи приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області, АТ КБ «Приватбанк», про визнання неправомірними дій приватного виконавця та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також «Скаржник») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про визнання неправомірними дій приватного виконавця та зобов`язання вчинити дії, в якій просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. щодо відмови у закритті виконавчого провадження №71237890 та невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повним виконанням 19.01.2022 року постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 12.11.2021 року у справі №344/7540/15-ц; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І.повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2023 року про закриття/закінчення виконавчого провадження №71237890 у зв`язку із повним виконанням 19.01.2022 року постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 12.11.2021 року у справі №344/7540/15-ц

Вимоги скарги мотивовано тим, що дії приватного виконавця щодо відмови у закритті виконавчого провадження є незаконними, оскільки ОСОБА_1 було надано на адресу приватного виконавця документи, які підтверджують, що 19.01.2022 року нею було повністю виконано судове рішення постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12.11.2021 року у справі №344/7540/15-ц шляхом сплати відповідної суми боргу, а не зарахування банком вказаних коштів в рахунок погашення боргу та їх повернення ОСОБА_1 не свідчить, на її думку, про невиконання нею зобов`язання.

Заявник подала заяву, за змістом якої вимоги своєї скарги підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити з викладених в скарзі підстав.

Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. на адресу суду подано заяву, в якій він заперечив проти вимог скарги, просив відмовити в її задоволенні. Зазначив, що у зв`язку з невиконанням боржником рішення суду у повному обсязі у нього були відсутні підстави для закриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим вважає свої дії правомірними. Надав суду копії матеріалів виконавчого провадження №71237890.

Представником стягувача КБ «Приватбанк» на адресу суду подано заяву про розгляд скарги без його участі та письмові пояснення, за змістом яких звернув увагу на те, що у рішенні суду, яке підлягає виконанню, заборгованість ОСОБА_1 визначено в іноземній валюті, а саме 887,86 доларів США. 13.03.2023 року на рахунок банку надійшли кошти в розмірі 23 175,10 грн., після конвертації зараховано на погашення заборгованості за кредитним договором 618,78 доларів США.

З приводу посилань ОСОБА_1 щодо повного погашення нею заборгованості 19.01.2022 року, звернув увагу, 19.01.2022 року на звернення ОСОБА_1 з питань погашення боргу до відділення банку їй було надано рахунок на оплату у валюті кредиту долари США. В цей же день ОСОБА_1 на наданий їй рахунок внесено кошти, однак через який час цього ж дня, через подачу заявки у службу підтримки безпосередньо у відділенні банку, ОСОБА_1 вимагала повернути їй кошти у зв`язку з тим, що нею внесено кошти у валюті «гривня» на рахунок у валюті «долар США». Дана заявка була виконана 20.01.2022 року шляхом повернення коштів ОСОБА_1 на її картку і того ж дня нею було знято ці кошти через банкомат. З виписки по відповідному кредитному рахунку ОСОБА_1 випливає, що грошові кошти на погашення заборгованості за період 01.01.2020 року по 28.08.2023 року поступали лише 13.03.2023 року.

На підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши доводи учасників процесу, Судом встановлено наступне.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року у справі №344/7540/15-ц позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 ) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) заборгованість за кредитним договором від 21 квітня 2008 року № IFIWG7 в розмірі 887, 86 доларів США (вісімсот вісімдесят сім доларів вісімдесят шість центів), що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 26,1022 грн (двадцять шість гривень десять копійок) за один долар США, в розмірі 23 175, 10 грн (двадцяти трьох тисяч сто сімдесят п`ять гривень десять копійок).

08 лютого 2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі №344/7540/15-ц видано виконавчий лист.

08 березня 2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака І.І. із заявою про відкриття виконавчого провадження.

08 березня 2023 року приватним виконавцем винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71237890, за якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого листа Івано-Франківського міського суду №344/7540/15-ц від 08.02.2023 року.

Вчинено інші виконавчі дії з метою виконання рішення суду.

10 березня 2023 року боржник ОСОБА_1 звернулася до приватного виконавця із заявою про закриття провадження та повернення виконавчого листа, в якій просила закрити виконавче провадження та зняти всі накладені арешти з підстави попередньо внесеною ОСОБА_1 оплати боргу в сумі, яку визначив суд 23 175,10 грн., до того як банк-стягувач отримав виконавчий лист.

В обґрунтування такої заяви посилалася також на свою незгоду з розрахованою приватним виконавцем сумою заборгованості у розмірі 887,86 доларів США, зазначаючи про те, що апеляційний суд у постанові від 12 листопада 2021 року у справі №344/7540/15-ц чітко вказав розмір боргу в гривневому еквіваленті на суму 23 175,10 грн.

Листом №01-29/1219 від 15.03.2023 року приватний виконавець Сапіжак І.І., посилаючись на положення ч.2 ст.533 ЦК України, повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки нею не надано платіжних документів про погашення боргу в сумі 887,86 доларів США або еквівалентно за офіційним курсом НБУ в гривнях на день платежу.

Вважаючи таку відповідь приватного виконавця неправомірною, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною скаргою.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 2 та 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обовязки виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Підстави закінчення виконавчого провадження визначено частиною 1 статті 39 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року у справі №344/7540/15-ц з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 887, 86 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ розміру 23 175, 10 грн.

На виконання зазначеного судового рішення було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака І.І.

Суд зазначає, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачу має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Як зазначено Верховним Судом в ухвалі від 17 березня 2021 року у справі № 521/9139/20-ц (провадження № 61-3582 ск 21), «таким чином, визначаючи характер грошового зобов`язання, суд першої інстанції у резолютивній частині судового рішення визначив стягнення з боржників суму саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом Національного банку України еквівалент у національній валюті України».

В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту повного виконання ОСОБА_1 . Постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року у справі №344/7540/15-ц в розмірі заборгованості, визначеної судом, у 887, 86 доларів США.

13.03.2023 року ОСОБА_1 на виконання вищевказаного рішення суду погашено заборгованість у сумі 23 175,10 грн., що, з огляду на положення ч.2 статті 533 ЦК України, не вважається повним фактичним виконанням судового рішення на день платежу.

Стосовно посилання ОСОБА_1 на те, що суму заборгованості, визначену рішенням апеляційного суду у 23 175,10 грн. нею було погашено 19.01.2022 року, Суд зауважує, що самою боржником не заперечується та обставина, що вказані кошти було повернуто банком на її картковий рахунок 20.01.2022 року та в цей день знято нею через банкомат.

Наступний платіж у спірних правовідносинах ОСОБА_1 здійснено лиш 13.03.2023 року.

Відтак, Суд повторно звертає увагу на те, що докази сплати ОСОБА_1 заборгованості у повному обсязі, тобто в сумі 887,86 доларів США (або її гривневого еквіваленту відповідно до курсу валют станом на день платежу) в матеріалах справи відстуні.

Отже, у спірних правовідносинах відсутні підстави для висновку про повне виконання боржником Виконавчого листа Івано-Франківського міського суду №344/7540/15-ц від 08.02.2023 року, що свідчить про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, Суд приходить до висновку про те, що відмова приватного виконавця у закритті виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 є законною, у зв`язку з чим Суд не знаходить підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Відповідно дост. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 18, 19, 37, 39, 63 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.259, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , зацікавлені особи приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області, АТ КБ «Приватбанк», про визнання неправомірними дій приватного виконавця та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 19.09.2023 р.

Суддя Домбровська Г.В.