Справа № 209/5203/23
Провадження № 2-з/209/46/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,за участю секретаря судового засідання Ухліної В.О.,

розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Демінова О.І. про забезпечення позову по цивільній справі №209/5203/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Єгор Володимирович, про поділ майна подружжя, визнання правочину удаваним та застосування наслідків удаваного правочину, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2023 через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Демінова О.І. надійшла позовна ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Єгор Володимирович, про поділ майна подружжя, визнання правочину удаваним та застосування наслідків удаваного правочину.

До позовної заяви ОСОБА_1 було додано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої остання просить суд: накласти заборону на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження, переоформлення та/або державну реєстрацію нерухомого майна, а саме:

- житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 81,7 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м. - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 48,4 кв. м., житловою площею 27,9 кв.м.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову представник заявника посилається на те, що до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ним була подана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Єгор Володимирович, про поділ майна подружжя, визнання правочину удаваним та застосування наслідків удаваного правочину. Стосовно обставин справи зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 28 серпня 2010 року по 02 червня 2023 року. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час спільного проживання сторонами було придбано транспортні засоби, нерухомість (квартира та житловий будинок). З початку спільного проживання позивач та відповідач ОСОБА_2 проживали в орендованій квартирі, оскільки не мали власного житла. Позивач у 2011 році народила першу дитину та перебувала у відпустці за її доглядом. У 2015 році позивач завагітніла та в 2016 році народила другу дитину і також перебувала у відпустці за її доглядом. Позивач та відповідач ОСОБА_2 весь цей період збирали кошти на придбання нерухомості. Позивач працювала неофіційно, надавала косметологічні послуги. Відповідач мав невеликий бізнес з вантажоперевезень. Знайомий родини Чеховських відповідач ОСОБА_3 продавав належний йому будинок по АДРЕСА_1 . Враховуючи, що позивач та відповідач ОСОБА_2 не мали достатніх коштів, з ОСОБА_3 була домовленість про сплату вартості будинку частинами. Також була домовленість, що нотаріальне оформлення права власності відбудеться після повного погашення вартості будинку. Вартість будинку становила 10000 доларів США. Оплата проводилась з кінця 2015 року по вересень 2016 року. 27 вересня 2016 року було укладено договір між відповідачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 . Який саме договір було укладено позивач дізналася лише в 2023 році. В момент укладання договору 27 вересня 2016 року позивач не була присутня в приміщенні нотаріальної контори, після укладання договору сам договір вона не бачила. Позивач була впевнена, що укладено саме договір купівлі-продажу, оскільки за цей будинок були сплачені грошові кошти родини. Позивач, довіряючи своєму чоловікові, не перевіряла який саме договір було укладено. Після придбання житлового будинку позивач та відповідач ОСОБА_2 почали робити в цьому будинку ремонт, який тривав приблизно рік. Після закінчення ремонту позивач та відповідач ОСОБА_2 разом з дітьми переїхали до цього спірного будинку. У 2018 році позивач зареєструвала своє місце проживання саме за адресою цього будинку: АДРЕСА_1 . В подальшому позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було вирішено за сімейні кошти придбати квартиру для дітей. 20 жовтня 2020 року було придбано квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 48,4 кв. м., житловою площею 27,9 кв.м. Квартира була придбана за 17500 доларів США, але в договорі зазначили іншу суму 67760,00 грн. В подальшому, коли позивач та відповідач ОСОБА_2 вирішили припинити шлюбні стосунки, ОСОБА_7 , наполіг на укладанні договору поділу майна подружжя. Підчас укладання договору позивач дізналася, що відповідач ОСОБА_2 не вважає житловий будинок та квартиру спільним майном подружжя, оскільки житловий будинок належить йому на підставі договору дарування, а квартира

придбана ним за особисті кошти. Вказує, що у даному випадку, предметом позову є поділ майна подружжя, зокрема, визнання права власності на 1/2 частки квартири та житлового будинку. Ціна позову становить 604551,5 грн. Вартість спірного майна: квартири 620128,00 грн.; житлового будинку 588975,00 грн. Забезпечення позову є співрозмірним заявленим позовним вимогам.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали додані до заяви, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За наведених положень ЦПК України обов`язковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або призвести в подальшому до неможливості виконання рішення суду.

Суд, дослідивши обставинами на які посилається заявник, прийшов до висновку, що заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки із наданих суду доказів вбачається існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову позивачки, позовні вимоги є співмірними такому забезпеченню, відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, шляхом заборони відповідачам та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії стосовно відчуження у будь-який спосіб (здійснення перереєстрації) спірного майна.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Демінова О.І. про забезпечення позову по цивільній справі №209/5203/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Єгор Володимирович, про поділ майна подружжя, визнання правочину удаваним та застосування наслідків удаваного правочину, - задовольнити.

Накласти заборону на вчинення будь-яких дій, спрямованих на відчуження, переоформлення та/або державну реєстрацію нерухомого майна, а саме:

- житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 81,7 кв.м., житловою площею 61,7 кв.м.;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 48,4 кв. м., житловою площею 27,9 кв.м.

Вищезазначені заходи забезпечення позову вжити до вирішення даного спору по суті.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Дніпровського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Т.О. Решетник