1Справа № 335/8958/23 2/335/3242/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Алєксєєнко А.Б., ознайомившись із матеріалами позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання електричної енергії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання електричної енергії.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (виключна підсудність).

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Верховний Суд в постанові від 10.10.2019 в справі №61-14226св19 вказав на те, що у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності.

У своїй постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, позовні вимоги безпосередньо стосуються нерухомого майна, а тому повинні розглядатися за правилами виключної підсудності.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18.

Так, нерухоме майно знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Піхотна, буд.11, яка територіально відноситься до Шевченківського району м.Запоріжжя та знаходиться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.

З огляду на викладене, вказана цивільна справа, з урахуванням правил виключної підсудності, не відноситься до територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 1 ст. 32 ЦПК України передбачено, що спори щодо підсудності справ між судами не допускаються.

Таким чином, суддя вважає за необхідне передати справу до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у зв`язку з її непідсудністю Орджонікідзевському районному суду м.Запоріжжя.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання електричної енергії - передати за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя (69071, м.Запоріжжя, вул.Чарівна, буд.117-А).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко