КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1476/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року місто Київ

справа №370/168/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Білоцької Л.В. за заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

В січня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила:

поділити майно, яке було придбане нею та ОСОБА_1 під час шлюбу і є власністю подружжя, а саме житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши по 1/2 частині за кожним з них.

В жовтні 2020 року позивач звернулася до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просила:

в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею право власності на:

3/4 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

3/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0174, площею 0,0557 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Колонщина;

в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на:

1/4 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

1/4 земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0174, площею 0,0557 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Колонщина.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнаноза ОСОБА_2 право власності на:

-3/4 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-3/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0174, площею 0,0557 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Колонщина.

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнаноза ОСОБА_1 право власності на:

-1/4 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/4 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:003:0174, площею 0,0557 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Колонщина.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року залишено без задоволення.

26 липня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 23083,70 грн.

Заяву обґрунтовувала тим, що у запереченні на заяву про перегляд заочного рішення позивач зазначала, що у разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення вона бажає стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, які попередньо оцінювала у розмірі 19932,00 грн., що еквівалентно 600 євро за курсом НБУ.

Вказувала, що 22 липня 2021 року позивачу Адвокатським об'єднанням було виставлено рахунок на виконання додаткової угоди на суму 23083,70 грн., що є еквівалентом 600 євро з ПДВ станом на дату виставлення рахунку.

20 вересня 2021 року від відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до 1 грн. Посилався на те, що розмір витрат на правову допомогу є завищеним, не співмірним із складністю справи, не відповідає критерію розумності.

Додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

На обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, не врахував та не керувався, зокрема такими критеріями як обґрунтованість, реальність, пропорційність, необхідність, співмірність та розумність таких витрат, що як наслідок призвело до стягнення їх в суттєво завищеному розмірі.

Вказував, що оскаржуване рішення не містить жодної аргументації та обґрунтування стягнення витрат у розмірі 15000 грн.

Зазначав, що судом першої інстанції було проігноровано факт, що розмір послуг адвоката в сумі 150 євро за годину, є таким, що значно перевищує вартість подібних послуг.

Посилався на те, що суд не здійснив дослідження документів, наданих на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу.

Вказував, що розмір витрат не є співмірним ні з виконаними роботами (наданими послугами), ні з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ні з обсягом наданих послуг на виконаних робіт та є явно штучно завищеним.

Зазначав, що акт №01/03-02/2021 про прийняття наданих юридичних послуг від 26 липня 2021 року містить вказівку на те, що позивачу були надані наступні послуги: аналіз заяви відповідача про перегляд заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року, підготовка заперечення на заяву відповідача, підготовка заяви на участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, участь у судовому засіданні щодо розгляду заяви про перегляд заочного рішення, на що витрачено 4 години робочого часу адвоката. Поряд з цим дані послуги не відповідають принципу реальності, необхідності, не містять визначення вартості кожної окремої підпослуги, жоден документ (крім самої заяви) не містить зазначення кількості витраченого часу на надання кожної з підпослуг, що унеможливлює вирахування дійсного часу, витраченого на їх надання.

Посилався на те, що ані позивачем, ані місцевим судом не обґрунтовано доцільність та реальність надання такого виду послуг, як аналіз заяви про перегляд заочного рішення, не вказано, що конкретно включає в себе такий вид послуги, в контексті того, що представниками здійснювалась так звана «підготовка заперечень на заяву» під час, якої зазвичай і здійснюється такий аналіз. Поряд з цим, варто звернути увагу безпосередньо на доцільність надання такої послуги в цілому, за які було стягнено витрати.

Вказував, що в меморіальному ордері №МВ39032581 від 26 липня 2021 року на суму 23083,70 грн. зазначено призначення платежу: «оплата послуг ( ОСОБА_2 )». Поряд з цим, долучений до заяви рахунок №22/07/2021 від 22 липня 2021 року містить вказівку на те, що підставою оплати є юридичні послуги, що надаються відповідно до договору про надання правової допомоги №03-02/2021 від 03 лютого 2021 року, проте у вказаному договорі взагалі відсутнє посилання саме на справу №370/168/20, а тим паче, на посилання на юридичні послуги, які надаються у зв`язку з переглядом заочного рішення у вказаній справі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представники позивача всудовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно з ст.30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічнийправовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановахВерховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 квітня 2021 року відповідач звернувся до Макарівського районного суду Київської області з заявою про перегляд заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року.

07 червня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала до суду першої інстанції заперечення на заяву відповідача про перегляд заочного рішення, в якій зазначала, що витрати на правову допомогу попередньо оцінені на суму 19932,00 грн., що еквівалентно 600 євро за курсом НБУ.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року залишено без задоволення.

26 липня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що позивачем було понесено витрати на правову допомогу під час розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування адвокатом Сібірцевою О.С. надано копії: договору про надання правової допомоги №03-02/2021 від 03лютого 2021 року, укладеного між АО «Ей. Джи. Ей та партнери» та ОСОБА_2 ; додаткової угоди №2від 06квітня 2021 року до договору про надання правової допомоги №03-02/2021, в якійсторонами було погоджено обсяг правової допомоги у розмірі 600 євро;рахунку№22/07/2021 від 22липня 2021 року за надані юридичні послуги відповідно до договору про надання правової допомоги №03-02/2021 від 03лютого 2021 року; акту про прийняття наданих послуг, меморіального ордеру від 26 липня 2021 року на суму 23083,70 грн.

Умовами додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги №03-02/2021 від 06квітня 2021року, укладеної між позивачем та АО «Ей. Джи. Ей та партнери» визначено, що вартість послуг АО розраховується на підставі витраченого часу на надання правової допомоги на основі погодинної ставки у розмірі, 150.00 євро, що сплачується у національній валюті України за курсом Національного Банку України на день виставлення рахунку, не враховуючи ПДВ та зазначено обсяг правової допомоги, погодженої сторонами угоди, а саме:

аналіз заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення; підготовка заперечення на заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення; підготовка заяви про участь у судовому засіданні у режимі відео конференції поза межами приміщення суду; участь у судовому засіданні щодо розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Зазначено, що на вказані послуги було витрачено 4 год., вартість 600 євро.

Позивачем було сплачено за надані послуги 23083,70 грн.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначені представником позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу, які були понесені під час розгляду заяви відповідача ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року у розмірі 151888,10 грн. є завищеними, неспівмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Гонорар успіху як сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. За наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirliv. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§70-72) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19)).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені під час розгляду заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром, стягнутої судом першої інстанції з ОСОБА_1 суми правової допомоги у розмірі 15000 грн.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановахОб'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

20 вересня 2021 року від відповідача до суду першої інстанції надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до 1 грн., посилаючись на те, що розмір та вартість заявлених до компенсації витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 23083,70 грн., в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу не є співмірними, а ні зі складністю справи та виконання адвокатських робіт, ані з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а ні із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та є явно штучно завищеними, не підтвердженим жодним доказом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що витрати на правову допомогу, які сторона позивача просить стягнути з відповідача, були понесені під час розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року.

При цьому, колегія суддів критично оцінює витрачений час на аналіз заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та підготовку заперечення на вказану заяву з урахуванням того, що розгляд заяви про перегляд заочного рішення не є розглядом справи по суті, тому підготовка до розгляду зазначеної заяви в суді не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи та вивчення додаткових джерел права.

Витрати на правову допомогу за підготовку заяви про участь у судовому засіданні у режимі відео конференції поза межами приміщення судуколегія суддів вважає такими, що не були неминучими та необхідними.

Беручи до уваги складність заяви про перегляд заочного рішення, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_2 робіт, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених позивачемвитрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., колегія суддів вважає співмірними зі складністю заяви про перегляд заочного рішення, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними та доведеними.

При цьому, колегія суддів врахувала заперечення відповідача, які були подані останнім до суду першої інстанції 20 вересня 2021 року, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування правової допомоги.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року підлягає зміні, шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката з 15000 грн. до 3000 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року - задовольнити частково.

Додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року - змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката з 15000 грн. до 3000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: