ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2023 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/745/21

Номер провадження: 22-ц/819/227/23

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Склярської І.В. ,

суддів: Вейтас І.В., Пузанової Л.В.,

секретар Доброва К.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від13 вересня 2021 року в складі судді Єпішина Ю.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , з позовом про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23.01.2018 відповідач ОСОБА_2 взяв у неї в борг грошові кошти в сумі 4000 дол. США, що в еквіваленті на час подання позову складає 113 280 тис. грн і зобов`язався повернути гроші до 01.09.2018. Отже , між ними виникли договірні відносини із договору позики, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою. Відповідач на звернення позивача не відмовляється від повернення боргу при цьому, як зазначає позивач, нічого не робить.

Позивач зазначає, що нею нараховано 3% річних за 856 днів з 01.09.2018 по 19 січня 2021 в сумі 7 932 грн.70 коп.

З урахуванням, наведеного, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму боргу за договором позики, відповідно до боргової розписки від 23.01.2018 в розмірі 113 280 грн.; 3% річних в розмірі 7 932 грн.70 коп.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовлено у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Особа, яка подала апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції всупереч вимогам статті 264 ЦПК України, не визначив які саме правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; не надав належної оцінки доводам позивача, що між сторонами виникли зобов`язання з договору позики, а посилання відповідача, що він не має боргового зобов`язання перед позивачем та отримані ним за розпискою кошти є коштами на придбання крипто валюти не підтверджені жодним доказом, як і не підтверджений факт передачі крипто валюти або її переведення на рахунок. Зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні справи по суті звертаючи увагу на придбані крипто валюти, про що зазначено у розписці, залишив поза увагою той факт, що за наведеною розпискою відповідач взяв на себе зобов`язання про повернення коштів. Суд не з`ясував подальшу поведінку відповідача щодо розпорядження ним коштами позивача, доказів придбання ним крипто валюти.

(2) Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 доводи скарги не визнав та пояснив, що договір позики з позивачкою не укладав, а за спірною розпискою за дорученням ОСОБА_1 придбав для неї крипто валюту, яка знаходиться у нього на майданчику біржі у спеціальному гаманці. ОСОБА_1 повинна була відкрити відповідний «гаманець» на який він мав перерахувати її крипто валюту, проте, остання відмовилася, пояснивши, що настав час, коли її потрібні кошти в сумі 4000 дол. США. Рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

2. Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду, приходить до наступного.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на зміст розписки, пояснення учасників справи, наданих ними під час розгляду справи та правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов до висновку про відсутність між сторонами будь-яких грошових зобов`язань, які випливають саме із договору позики, оскільки із змісту розписки не вбачається і позивачем не доведено, що отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 4000 доларів США є позикою.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено наступне

Судом першої інстанції встановлено, що 23.01.2018 року відповідачем ОСОБА_2 складено розписку, відповідно до змісту якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Суворовським РВУМВС України в Херсонській області 03.04.1998 р. взяв у ОСОБА_3 4000,00 (чотири тисячі) доларів США, для придбання їй крипто валюти. Зобов`язався повернути в строк до 01.09.2018 року.

08.11.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено шлюб, після реєстрації якого дошлюбне прізвище позивача " ОСОБА_6 " змінено на " ОСОБА_7 ".

Суд першої інстанції також зазначив, що відповідач не заперечував факту написання ним розписки, проте заперечував отримання у борг будь-яких коштів та зобов`язання повернути їх позивачу, оскільки, як вбачається з пояснень відповідача в судовому засіданні, розписка була ним написана з метою вирішення питання щодо купівлі позивачу крипто валюти. Доводи відповідача не спростовані позивачем під час розгляду справи. Крім того, у судовому засіданні позивач фактично підтвердила ті обставини, що надані відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти були призначені для придбання крипто валюти з метою отримання прибутку в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтею 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Таким чином, розписка як документ, що посвідчує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Надана позивачкою розписка від 23 січня 2018 року не містить зазначення про отримання ОСОБА_2 у ОСОБА_3 коштів в сумі 4000 доларів США саме в борг.

Отримання коштів не у борг унеможливлює визнати таку розписку, як боргову, відповідно до вищенаведених норм матеріального закону.

Розписка від 23 січня 2018 року свідчить про те, що ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) кошти для придбання ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) крипто валюту.

Не є таким, що свідчить про виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язань з договору позики, посилання у розписці на зобов`язання ОСОБА_2 повернути в строк до 01 вересня 2018 року. Наведеною у розписці умовою, ОСОБА_2 з урахуванням того, що кошти в сумі 4000 дол. США взяв з метою придбання для позивача крипто валюти, не приймав зобов`язання повернути позивачу саме 4000 дол. США в строк до 01.09.2018.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що позивач надала відповідачу кошти у борг, які просить стягнути у судовому порядку, а отже відсутні підстави вважати, що правовідносини виникли з боргового зобов`язання (договору позику).

Відповідно до частини 1 статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ч.1 ст. 627 ЦК України).

За частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З тексту розписки вбачається, ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання придбати для позивача крипто валюту на придбання якої, остання передала йому 4 000 дол. США., а відповідач їх узяв для цієї мети.

Зазначена умова розписки притаманна договірним правовідносинам про надання послуг, оскільки відповідно до ч. 1-1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Отже, підставою позову, позивач зазначав обставини укладання боргової розписки, передачі відповідачу в борг 4000 дол. США та його обов`язком повернути зазначений борг в строк до 01.09.2018.

Враховуючи, що в межах заявлених підстав позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, доводи апеляційної скарги про не з`ясування судом яким чином відповідач розпорядився отриманими від позивача коштами та якими доказами підтверджується свідчення відповідача про придбання крипто валюти для позивача правового значення не мають.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2023 року.

Головуючий І.В. Склярська

Судді І.В. Вейтас

Л.В. Пузанова