Справа № 553/2332/23
Провадження № 2/553/2680/2023
У Х В А Л А

Іменем України

15.09.2023м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду міста Полтави Грошова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

До Ленінського районного суду міста Полтави надійшов позов ОСОБА_1 , за підписом представник позивача адвоката Калашнікової Марини Олександрівни, до ОСОБА_2 , в якому заявлені вимог:

- розірвати шлюб, який було зареєстровано 25.09.2010, оформлений відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 59 (повторно свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.08.2023, видане Малинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса));

- стягнути щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Грошовій Н.М.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява подається з додержанням вимог, викладених у стаття 175 і 177 цього кодексу.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами ч.1 ст.185 ЦПК України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху для забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Вищенаведена позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме:

- п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України: у позовній заяві відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги про стягнення аліментів та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- ч. 5 ст. 177 ЦПК України: позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У позові зазначено адресу позивача: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, до позову надано ксерокопію закордонного паспорту позивачки та трьох неповнолітніх дітей, а також довідку на іноземній мові, з яких вбачається про перетинання державного кордону України, а саме: 09.03.2022, а також надано вказані документи без належного перекладу на українську мову та їх належне засвідчення. (а.с. 18-19,20-21, 22-23 та 24)

Позивачем заявлено окрім вимоги про розірвання шлюбу, вимогу про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання трьох дітей та позивач в обґрунтування позову вказує, що неповнолітні діти, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, в позові представником позивача зазначено, що після запровадження воєнного стану в Україні, позивачка разом з дітьми виїхала та проживає за кордоном, на теперішній час вона разом з дітьми отримала тимчасовий захист у Німеччині, таким чином зараз діти перебувають разом з матір`ю у безпечних умовах.

При цьому, матеріали позову на підтвердження вказаних обставин не мають посилань та не надано відповідних доказів, які підтверджують проживання малолітніх дітей разом із позивачем.

Окрім того, у позові зазначено адресу позивача:

- АДРЕСА_2 ;

адресу відповідача: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

З позовної заяви вбачається, що позивач звернулась до Ленінського районного суду міста Полтави за підсудністю, яка передбачена ч. 2 ст. 28 ЦПК України, тобто за місцем свого проживання.

При цьому, матеріали позову не містять посилань на докази, які підтверджують проживання малолітніх дітей разом із позивачем. Також не надано будь- яких інших доказів на підтвердження звернення до суду, які зазначені в ч. 1 та ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За таких обставин, суд вважає позовну заяву такою, що не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищезазначені обставини, суддя позбавлений можливості вирішити питання відкриття провадження у справі, а тому позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків.

Керуючись статями 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання дітей - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків сім днів з дня отримання ухвали.

Запропонувати позивачу, відповідно до вказівок судді, у наданий строк усунути зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки, інакше позовна заява буде вважатися неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали направити позивачу по зазначеній у позовній заяві адресі.

Суддя: Н.М. Грошова