Справа № 570/4079/23
Номер провадження 2-о/570/153/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю секретаря судових засідань Гречки О.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника - адвоката Брусніка І.

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Матвієнко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Рівненський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

В обґрунтування вимог заявник зазначає, що 20 вересня 2021 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 . За час шлюбу у них народилася спільна дитина син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, його дружина є матір`ю двох дітей від попередніх шлюбів: доньки ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та сина ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). З часу спільного проживання заявник фактично здійснює утримання дітей дружини, які спільно проживають з ними і в даний час, відноситься як до своїх рідних, приймає активну участь у їх вихованні та утриманні. Таким чином, фактичним вихованням та повним утриманням малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 займається заявник. Тому і звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву та пояснив про обставини, що описані вище.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив її задоволити, адже для цього наявні всі підстави.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задоволити. Пояснила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, і чоловік фактично утримує всю сім`ю. Додала, що вона має двоє дітей від інших чоловіків, і у зв`язку з тим, що батьки дітей не надавали допомогу на їх утримання, то вона звернулася до суду з позовами про стягнення аліментів. За одним рішенням суду вона отримала виконавчий лист та через виконавчу службу отримує аліменти на сина ОСОБА_6 в розмірі 2000 грн. щомісячно, а на утримання дочки ОСОБА_5 були нею стягнуті аліменти, однак виконавчий лист вона не пред`являла до виконання.

Представник Рівненського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Матвієнко Л.О. вирішення справи покладає на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, 20 вересня 2021 року заявник уклав шлюб з ОСОБА_3 . За час шлюбу у них народилася спільна дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім того, його дружина є матір`ю двох дітей від попередніх шлюбів: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З акту обстеження умов проживання, складеного 24.07.2023 року комісією служби у справах дітей Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області вбачається, що на вихованні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває троє малолітніх дітей. ОСОБА_1 утримує малолітніх дітей повністю.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення факту перебування фізичних осіб на утриманні ОСОБА_1 має для нього юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків у заявника щодо виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває троє і більше дітей віком до 18 років.

Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

У ст. 315 ЦПК України наведений невичерпний перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При цьому обов`язком суду при розгляді таких справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №175/2317/16-ц від 02 жовтня 2019 року.

Щодо можливості встановлення факту, про який просить заявник, суд зазначає наступне.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 14 липня 2015 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розірвано. Неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено проживати з матір`ю. З ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_5 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 05 червня 2015 року і до повноліття дитини.

Однак, як повідомила в судовому засіданні ОСОБА_2 , виконавчий лист до виконання вона не пред`являла, що свідчить про її небажання виконувати рішення суду в частині стягнення аліментів та несерйозність відношення щодо матеріального забезпечення дитини.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2020 року з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.11.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 травня 2021 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 розірвано.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила, що отримує аліменти, які були стягнути рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 березня 2020 року на утримання сина ОСОБА_6 .

З акту обстеження умов проживання 24.07.2023 року комісією у справах дітей Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, вбачається, що на вихованні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває троє малолітніх дітей.

Зі слів ОСОБА_2 її чоловік ОСОБА_1 утримує матеріально двох дітей повністю і третю дитину ОСОБА_10 частково, оскільки вона отримує аліменти від батька дитини.

Судом встановлено, що батько дитини ОСОБА_5 не сплачує аліменти на утримання доньки з дня стягнення аліментів ні добровільно, ні у примусовому порядку, оскільки стягувачка аліментів не звернулася до відповідних органів з метою виконання рішення суду про стягнення аліментів. Батько дитини не позбавлений батьківських прав щодо своєї дитини, а тому зобов`язаний виконувати обов`язки, які покладаються нього як на батька дитини вимогами законодавства України, зокрема ст. 150 СК України.

Також судом встановлено, що батько дитини ОСОБА_6 виконує обов`язки, які покладаються на нього як на батька щодо утримання сина, сплачуючи аліменти.

Частиною 1 статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

В частині 3 статті 155 СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 2 статті 157 СК України закріплено що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Положеннями ст.268 СК Українизакріплений обов`язок вітчима утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів, сестер, або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Відносини, які виникають між дитиною та особами, у сім`ї яких вона виховувалась, є подібними до стосунків між рідними батьками та дітьми. Але наявність у дитини родичів за походженням при визначенні кола осіб, які мають обов`язки щодо її утримання, відповідно до законодавства підлягає врахуванню.

Обов`язок осіб, у сім`ї яких виховується дитина, щодо її утримання виникає за умови відсутності у дитини батьків, баби, діда, повнолітніх братів і сестер.

А тому за вказаних обставин, виходячи з приписів законодавства, не можна вважати, що заявник ОСОБА_1 є особою, яка самостійно утримує двох малолітніх дітей своєї дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки, хоча він і перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 та вони фактично разом усі проживають у одному помешканні, але заявник не є батьком цих дітей.

Діти мають матір та батька.

У даному випадку обов`язок з утримання дітей покладений законом на батьків цих дітей.

У заявника відсутній правовий обов`язок утримувати дітей дружини від попередніх шлюбів, і добровільне надання заявником допомоги щодо утримання дітей дружини від попередніх шлюбів залежить виключно від волі заявника у справі та не є підставою у розумінні приписів СК України для встановлення факту перебування цих дітей на утриманні заявника.

Проаналізувавши наявні у справі докази суд дійшов висновку, що заява не є обґрунтованою та доведеною, а тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 315, 319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Рівненський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_1 ).

Заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканка АДРЕСА_1 )

Заінтересована особа: Рівненський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Суддя: Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 20 вересня 2023 року.