КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Фролова І.В.
Апеляційне провадження №22ц/824/9353/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.

секретар - Федорчук Я.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердар Миколи Миколайовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, стягувач ОСОБА_2 .

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и в :

У червні 2022 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар М.М. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним поданням.

Своє подання приватний виконавець Бердар М.М. обґрунтовував тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження - ВП № 66855535, щодо боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до виконавчого листа , виданого Шевченківським районним судом м. Києва 19 листопада 2019 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року. Вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми за Договором позики від 10 січня 2017 року у розмірі 4 435 560.00 грн., 867 349.97 грн. - штраф за прострочення повернення суми позики, а також 7 423 331,95 грн. - 100% річних, загалом 12 725 241.92 грн. ( а.с. 6)

Як зазначає приватний виконавець, боржником добровільно вимоги виконавчого документа виконано не було, на виклики виконавця боржник не реагує, пояснень щодо невиконання рішень не надавав. На думку виконавця, такі обставини у своїй сукупності свідчать про ухилення боржника від виконання рішення, на підставі чого звернувся до суду з відповідним поданням.

У прохальній частині клопотання просив -

-тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - ОСОБА_1 до виконання зобов`язань,покладених на нього по виконавчому листу № 761/45816/18, виданого 19 листопада 2019 року Шевченківським районним судом м. Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, та постановити нову ухвалу про задоволення подання. Зазначав, що судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення клопотання, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України особи , які приймають участь у справі , повідомлені про день та час розгляду справи на 03 серпня 2023 року , 14 вересня 2023 року . Заяв , клопотань про зміну місця знаходження , про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердар Миколи Миколайовича перебуває виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 , а саме: ВП № 66855535 від 16 вересня 2021 року з виконання виконавчого листа №761/45816/18 від 19 листопада 2021 року, що видав Шевченківський районний суд міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми за Договором позики від 10 січня 2017 року у розмірі 4 435 560.00 грн., 867 349.97 грн. - штрафи за прострочення повернення суми позики, а також 7 423 331,95 грн. - 100% річних, загалом 12 725 241.92 грн.

Приватний виконавець у заяві вказує, що 16 вересня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66855535. Вказаною постановою боржнику надано строк на добровільне виконання вимог виконавчого документа, остання направлена на адресу боржника, однак, останнім рішення суду не виконано.

Окремо виконавець зауважив, що 17 вересня 2020 року направлено запит до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві. Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області та до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного управління Держпродспоживслужби про наявність у боржника рухомого та нерухомого майна.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві за боржником зареєстрований транспортний засіб, який 06 грудня 2021 року оголошено в розшук.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру земельні ділянки на території Києва та області за боржником не зареєстровані.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником права власності не зареєстровано.

В якості забезпечення виконання рішення суду, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 17 вересня 2021 року накладено арешт на все майно боржника та оголошена заборона на його відчуження у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця у розмірі 13998235,11 грн.

Відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухомого майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Приватний виконавець 17 вересня 2021 року виніс постанову про арешт коштів боржника по ВП №66855535, яка була надіслана банківським установам до виконання та сторонам до відома.

Згідно відповіді ДФС у боржника ОСОБА_1 відсутні відкриті рахунки в банківських установах.

Згідно відповідей наданих банківськими установами у боржника ОСОБА_1 , відсутні рахунки.

Крім того, виконавцем 17 вересня 2021 року було направлено запити до Департаменту інформатизації, телекомунікацій захисту та інформації Державної міграційної служби України щодо наявності у боржника закордонного паспорта та Адміністрації Державної прикордонної служби про надання інформації щодо перетину кордону України боржником.

Згідно відповіді Державної міграційної служби боржник ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданим 31 серпня 2012 року органом видачі 8099 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 23 червня 2018 органом видачі 8069.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби боржник перетинав кордон з 12 жовтня 2019 року по 17 вересня 2021 року .

Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник серед власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств відсутній.

Боржник не подав виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження та по сьогодні декларацію про доходи та майно боржника, не надав пояснення за фактом невиконання рішення та документально не довів наявність об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання ним рішення суду.

Як вважає приватний виконавець, оскільки боржником добровільно вимоги виконавчого документа виконано не було, пояснень щодо невиконання рішень не надавав, то є підстави вважати, що ОСОБА_1 ухиляється від добровільного виконання рішення суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім цього, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України. Під час розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно розділам VII, VIII, IX Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

В академічному тлумачному словнику української мови слово «ухилення» тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Верховний Суд України у постанові від 19 травня 2015 року №667/4594/14-а дійшов висновку, що відсутність відповідного фінансового забезпечення може вважатися поважною причиною невиконання судового рішення.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинно вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону, зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допуск в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; подання виконавцю декларації про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб; повідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року (скарга № 28975/05), яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 року, Судом зазначено, що обмеження щодо заборони у праві виїзду за межі країни повинні бути обґрунтовані та пропорційні відповідно із частинами 2,3 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(свобода залишати свою країну та обмеження цього права лише на підставі закону та якщо це необхідно в демократичному суспільстві).

Так, приватний виконавець зазначає, що боржнику надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження та надано строк на добровільне виконання рішення, однак, боржником жодних відповідних дій не вчинено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що була чинна на день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Таким чином, виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У поданні державного виконавця , в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо ухилення боржника від виконання рішення суду.

Матеріали виконавчого провадження не містять доказів отримання боржником будь-яких направлень від приватного виконавця . За таких обставин , будь-які докази щодо повідомлення боржника про рух виконавчого провадження в матеріалах справи відсутні. Згідно листа Державної прикордонної служби боржник перетинав кордон з 12 жовтня 2019 року по 17 вересня 2021 року . Разом з тим ,доказів, що ОСОБА_1 перетинав кордон після 17 вересня 2021 року матеріали справи не містять .

Із доданих до подання матеріалів видно ,що виконавче провадження триває, накладався арешт на майно боржника , направлені запити до банків про необхідність накласти арешт на кошти . Приватний виконавець Бердар М.М. доказів , що боржник умисно не допускає його до житла для проведення виконавчих дій, не надав ні суду першої інстанції, ні до апеляційної скарги .

Під ухиленням від виконання зобов`язання варто розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених законом , зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений приватним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом приватного виконавця; письмове повідомлення державному

( приватному ) виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, приватний виконавець направив до суду подання, копію постанови про відкриття провадження, без надання будь-яких доказів про отримання боржником постанови про відкриття провадження та ухилення його від виконання зобов`язань,

Приватним виконавцем не надано суду доказів ухилення боржника від виконання рішення суду, тобто наявність лише невиконаного зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання можуть бути однією з підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Враховуючи викладене та те, що наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , оскільки задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання». Однак, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в судовому засіданні не доведено, а наявні копії матеріалів виконавчого провадження ще не доводять факт його ухилення від виконання зобов`язання.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає ,що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог законодавства , а відтак підстави для її скасування відсутні .

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, суд ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердар Миколи Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 19 вересня 2023 року.

Головуючий

Судді