Справа №755/1658/23 Головуючий в суді І інстанції Слободянюк А.В.
Провадження № 22-ц/824/9803/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниченка Ігоря Олександровича, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання боргу зі сплати аліментів частково незаконним, зобов`язання провести розрахунок боргу шляхом зменшення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що згідно виконавчого листа № 539/136/13, виданим Лубенським міськрайонним судом, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 .

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (її батько) помер, після смерті відкрилась спадщина, єдиним спадкоємцем якого є вона.

Відповідачем надано розрахунок боргу по сплаті аліментів спадкодавця ОСОБА_3 у розмірі 336 360,87 грн, однак сума боргу, на її думку, не відповідає дійсності, позаяк відповідачем не було враховано, що ОСОБА_3 був безробітним, певний час перебував у Бучанській виправній колонії, а також відповідач не врахував стан здоров`я боржника, проживання його в іншій місцевості, не здійснив запити до ДПС України з метою отримання інформації про доходи ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, просила суд визнати борг зі сплати аліментів померлого ОСОБА_3 частково незаконним, зобов`язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниченка І.О. провести розрахунок заборгованості по аліментам, які стягувались із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , на підставі виконавчого листа № 539/136/13, виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області, шляхом зменшення розміру боргу на 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з моменту виникнення боргу.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також не відповідає фактичним обставинам справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_3 був безробітним, певний час перебував у Бучанській виправній колонії, до того ж не враховано, що ці обставини державним виконавцем з`ясовані не були взагалі, так як жодного перерахунку останнім зроблено не було. Також державним виконавцем не було враховано стан здоров`я боржника, проживання його в іншій місцевості, не здійснено запити до ДПС України з метою отримання інформації про доходи ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельниченком І.О. при примусовому виконанні виконавчого листа № 539/136/13, виданого 26 лютого 2013 року Лубенським міськрайонним судом, стягується із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, який станом на 05 квітня 2022 року становить 336 360,87 грн. З довідки вбачається, що боржник не сплачував аліменти з липня 2018 року (а.с.11,12).

Як вбачається з наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, ним враховано положення ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», визначивши заборгованість виходячи із середньої заробітної плати по місту Києву, оскільки відсутні відомості про доходи боржника (а.с.11).

Згідно до свідоцтва про смерть, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 9639 від 03 травня 2022 року, боржник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13-15,17).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 758, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 19).

З довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. № 238/02-14 від 27 жовтня 2022 року, щодо відомостей про коло спадкоємців, вбачається, що станом на 27 жовтня 2022 року спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.18).

Відповідачем, державним виконавцем Мельниченком І.О., направлялась приватному нотаріусу Кравець О.О. вимога від 12 жовтня 2022 року № 83595 про надання інформації щодо наявності правонаступників у ОСОБА_3 (а.с.47).

Частиною 3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», визначається, що суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з частиною другою статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надала належних, допустимих та достатніх доказів неправомірності нарахування державним виконавцем боргу по сплаті аліментів спадкодавця, крім цього, не надала жодних доказів на підтвердження зазначених нею у позові обставин щодо матеріального стану боржника у виконавчому провадженні, та не надала доказів звернення нею до державного виконавця із заявою щодо здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, а відтак колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують, співпадають з доводами позивача в суді першої інстанції і зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення характеру спірних правовідносин і встановлених судом обставин, яким надана належна правова оцінка судом першої інстанції та з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: