Справа № 352/1491/23
Провадження № 2/352/552/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.,

розглянувши в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що він з народження по даний час проживає в будинковолодінні АДРЕСА_1 , що мало статус майна колгоспного двору. Відповідно до рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів Івано-Франківської області від 19.12.1989 № 233 за його батьком ОСОБА_4 визнано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 як на майно колгоспного двору. Однак, батько не отримав свідоцтва про право власності, державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно відсутня. На момент вступу в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 у колгоспному дворі проживали: батько ОСОБА_4 - голова двору, мати ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 . Таким чином, усі вони стали співвласниками будинковолодіння у рівних долях по 1/3 частці. Дійсна інвентаризаційна вартість будинковолодіння на даний час становить 998842 грн. 21.12.2005 мама склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла позивачу. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частку спірного будинковолодіння, яку прийняв позивач як єдиний спадкоємець за заповітом у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частину будинковолодіння, яку прийняв позивач як спадкоємець за законом першої черги згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Інші спадкоємці за законом першої черги, якими є відповідачі, спадщину після смерті батька не прийняли і на неї не претендують. За таких обставин позивачу належить право власності на будинковолодіння з підстав належності 1/3 частини як члену колишнього колгоспного двору, 1/3 - у порядку спадкування за заповітом після померлої матері та 1/3 - у порядку спадкування за законом після смерті батька. У зв`язку з відсутністю правоустановлючого документа на спірне будинковолодіння нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просив визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задоволити.

Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, у поданих суду заявах позов визнали, щодо його задоволення не заперечували, просили розглянути справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Установлено, що згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 233 від 19.12.1989 за батьком позивача ОСОБА_4 як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 не отримав свідоцтва про право власності, правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності не проводилась.

Дійсна (інвентаризаційна) вартість будинковолодіння на даний час становить 998842 грн.

Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_4 - голова двору, його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_1 - позивач у справі. Ці троє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/3 частині.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частину спірного будинковолодіння, яку прийняв позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 21.12.2005 секретарем виконкому Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частину будинковолодіння, яку прийняв позивач як спадкоємець за законом першої черги згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Інші спадкоємці за законом першої черги, якими є відповідачі, спадщину після смерті батька не прийняли і на неї не претендують.

Указані обставини, які відповідачами не заперечувались, підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Майно колгоспного двору відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України)

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини.

Як передбачено ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У рамках розгляду даної справи суд установив, що позивачу належить право власності на спірне будинковолодіння з підстав належності 1/3 частини як частки в майні колишнього колгоспного двору, 1/3 - у порядку спадкування за заповітом після померлої матері та 1/3 - у порядку спадкування за законом померлого батька.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документа на спірне будинковолодіння та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивача можливості оформити належне йому право на спадщину в нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнання за позивачем права власності на будинковолодіння із заявлених підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 4994,21 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 392, 1216, 1218,1223, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. 142, 200, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майнозадоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 998842 грн з підстав належності 1/3 частини на праві спільної сумісної власності, 1/3 - у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 21.12.2005 секретарем виконкому Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлої ОСОБА_5 та 1/3 - у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 4994 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 21 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 25.09.2023.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ