Справа № 173/1569/23
п/с № 2/174/200/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Троцько О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: садівниче товариство «Литейщик», приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Бас Яніна Анатоліївна, про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на майно (садовий будинок) в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Вона перебувала з ним в шлюбі з 2019 року. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/4 частки житлового будинку за АДРЕСА_2 , на яку вона оформила свої спадкові права, та садового будинку АДРЕСА_3 . 02.08.2021 року вона звернулась до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Бас Я.А. для видачі свідоцтва про право власності на спадщину на вищезазначене майно, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок АДРЕСА_3 їй було відмовлено, про що 22.06.2022 була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована тим, що у ОСОБА_3 відсутні правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно.

Згідно з технічним паспортом на садовий (дачний) будинок АДРЕСА_3 спадкодавець ОСОБА_3 побудував його самовільно у 1992 році на вищевказаній земельній ділянці, яка була відведена для будівництва садових будинків. На даний час вона належним чином експлуатує зазначений садовий будинок і здійснює його обслуговування.

Відповідно до рішень виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради народних депутатів від 08.10.1997 року № 118 та від 31.12.1997 року № 146 садівницькому товариству «Литейщик» було надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 10,3 га., з яких для ведення садівництва 9,6 га. та 0,7 га. для ведення городництва, та надати у постійне користування земельну ділянку площею 16,0 гектарів для городництва.

Вважає, що померлий ОСОБА_3 був членом садівничого товариства та відповідно мав право на користування земельною ділянкою площею 0,08 гектарів загальної площі земельних ділянок № 169 та 169а.

25.10.2004 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області між ОСОБА_3 (померлим чоловіком позивача) та ОСОБА_2 (колишньою дружиною спадкодавця) за мировою угодою було розподілено спільне майно подружжя, де спірний садовий будинок дістався ОСОБА_2 . Але так як фактично даний садовий будинок використовувався ОСОБА_3 в 2008 році ОСОБА_2 продала по розписці ОСОБА_3 . Фактично відбувся договір купівлі-продажу, але він не був оформлений нотаріально, хоча продавець обіцяла це зробити, але не зробила.

Позивач просить визнати договору купівлі-продажу садового будинку самовільно збудованого на ділянці № НОМЕР_1 садівничого товариства «Литейщик» на території Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0443 га. між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що відбувся.

Визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право на спадкове майно після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: самовільно збудований садовий будинок на ділянці АДРЕСА_3 з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0443 га.

Справа передана до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.07.2023 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Вільногірського міського суд Дніпропетровської області від 25.08.2023 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Пояснила, що при розподілі майна між колишнім подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 садовий будинок АДРЕСА_3 судом було виділено ОСОБА_2 . Оскільки дачним будинком фактично користувалися ОСОБА_3 та позивач, яка вже перебувала з ним у шлюбі, тому було прийнято рішення викупити у ОСОБА_2 садовий будинок. Оскільки колишнє подружжя перебувало у неприязних відносинах, гроші за садовий будинок були передані сину ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про що є розписка, яка долучена до матеріалів справи. На теперішній час ОСОБА_3 та його син померли, єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 є позивач. ОСОБА_2 бачила розписку про продаж будинку, а тому не має будь-яких заперечень.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, правом на відзив не скористалася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_4 надав заяву, згідно якої зазначив про відсутність підстав для заперечень проти позову, справу просить розглядати без участі представника відповідача (а.с. 80).

Третя особа - приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Бас Я.А. надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 78).

Третя особа - садівницьке товариство «Литейщик» про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 07.10.2021 року зверталась до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Бас Я.А. з заявою про прийняття спадщини (а.с. 17).

Відповідно до копії постанови приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Бас Я.А від 22.06.2022 року позивачу відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с. 15, 16).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку за АДРЕСА_2 спадкоємцем зазначена ОСОБА_1 (а.с. 19), внесені відомості до Спадкового реєстру (а.с. 20) та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 21).

Відповідно до копії довідки № 3304 від 30.09.2021, виданої виконавчий комітетом Верхньодніпровської міської ради, ОСОБА_3 з 11.07.2018 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Склад сім`ї померлого: ОСОБА_1 , 1957 р.н. та ОСОБА_5 , 1984 р.н. (а.с. 22).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрували шлюб 30.12.2019 р., прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 (а.с. 23).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 22.06.2022 року вона зверталась до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Бас Я.А. з заявою про прийняття спадщини. Зазначила, що син спадкодавця ОСОБА_7 помер, інших спадкоємців немає (а.с. 24).

Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.06.2022, ОСОБА_3 є власником 1/4 частки житлового будинку за АДРЕСА_2 (а.с. 25-27).

Відповідно до копії листа КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної Ради № 1095 від 14.06.2022, інформація про право власності на садовий будинок АДРЕСА_3 станом на 31.12.2012 відсутня (а.с. 28).

Відповідно до копії технічного паспорту від 15.01.1992 року, виготовленого на ім`я ОСОБА_3 БТІ м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, садовий будинок загальною площею 39,1 кв.м. розташований у кооперативі «Литейщик» на земельній ділянці площею 443 кв.м. (а.с. 29-31).

Відповідно до копії технічного паспорту від 01.08.2022 року, виготовленого ТОВ «БТІ ГРУП» на замовлення позивача ОСОБА_1 на садовий будинок в садівницькому товаристві «Литейщик», останній розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 площею 443 кв.м, загальна площа будинку становить 39,1 кв.м. (а.с. 32-37).

Копія витягу з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 01.08.2022 року містить інформацію про садовий будинок (а.с. 38-41).

До матеріалів справи долучені документи що до будівництва садівничого будинку (а.с. 42-45).

Відповідно до копії довідки № 12 від 01.12.2009 року, виданої ОСОБА_3 , він дійсно є членом садівничого товариства «Литейщик» (а.с. 46).

Відповідно до рішень виконавчого комітету Новомиколаївської селищної ради народних депутатів від 08.10.1997 року № 118 та від 31.12.1997 року № 146 садівницькому товариству «Литейщик» було надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 10,3 га., з яких для ведення садівництва 9,6 га. та 0,7 га. для ведення городництва, та надати у постійне користування земельну ділянку площею 16,0 гектарів для городництва (а.с. 47-49).

Згідно копії заяви ОСОБА_2 вона просить передати дачу № 12 ОСОБА_3 в зв`язку з її продажем йому (а.с. 50).

Згідно копії розписки ОСОБА_7 отримав кошти від ОСОБА_3 в сумі 2500 грн. за покупку дачі 06.02.2008 року (а.с. 51).

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості вказаного садового будинку, його вартість складає 43 675 грн. (а.с. 52).

Отже, позивачем на підтвердження заявлених вимог надано суду розписку від 06.02.2008 року відповідно до якої її померлий чоловік передав гроші в сумі 2500 грн. за покупку дачі ОСОБА_3 , який за словами позивача на теперішній час також помер.

Судом установлено, що між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не був укладений письмовий договір купівлі-продажу садового будинку самовільно збудованого на ділянці № НОМЕР_1 садівничого товариства «Литейщик» на території Вкрхньодніпровської міської ради Камянського району Дніпропетровської області з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0443 га.

Підставою позову ОСОБА_1 вказує, що фактично відбувся договір купівлі-продажу ОСОБА_3 та передав продавцю ОСОБА_2 кошти, а вона підтвердила факт отримання грошей за відчуження майна розпискою. Всупереч законодавству, договір купівлі-продажу не був оформлений нотаріально, але продавець пообіцяла нотаріально оформити купівлю-продаж зазначеного нерухомого майна, вона мала підготовати документи, але так цього і не зробила.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦК України у редакції, чинній станом на лютий 2008 року адже розписка в справі датована 06.02.2008 року, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно зі ст. 657 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку? ? (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій? ? формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За правилами ч. 2 ст. 220 ЦК України у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Зазначена ч. 2 ст. 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони вчинили правочин у встановленій законом письмовій формі, зміст якого відповідав волі сторін, які дійшовши згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали такий договір повністю чи частково, і лише не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення такого договору через ухилення однієї сторони договору.

Отже, кожна особа має право в порядку, встановленому процесуальним законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи, інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, що визначений законом або договором, а якщо закон або договір ефективного способу захисту не визначають - суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У справі Європейський суд з прав людини «Белеш та інші проти Чеської Республіки» вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, суд не має права виходити за межі заявлених позовних вимог та застосувати інший спосіб захисту, не заявлений позивачем.

Такий спосіб захисту, як визнання правочину таким, що відбувся, як просить позивач, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Разом із цим, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такий правовий висновок Верховний Суд виклав в постанові від 16.12.2020 року у справі № 528/409/18, а також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.06.2021 року у справі № 334/3161/17 .

Отже, позовна вимога про визнання договору купівлі-продажу садового будинку самовільно збудованого на ділянці № НОМЕР_1 садівничого товариства «Литейщик» на території Верхньодніпровської міської ради Камянського району Дніпропетровської області з прилеглими до нього будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0443 га. між ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що відбувся на думку суду не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах.

Зважаючи на характер спірних відносин, суд вважає за необхідне звернути увагу на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.09.2021 року у справі № 221/5196/16-ц, провадження № 61-7802св21 відповідно до якої договір купівлі-продажу нерухомого майна (оформлений розпискою) не може бути визнано судом дійсним з підстав, передбачених ст. 220 ЦК України, оскільки такий договір підлягає нотаріальному посвідченню, а набуті на його підставі права на нерухоме майно - державній реєстрації, отже, судовим рішенням не може бути підмінено як процедуру нотаріального посвідчення договору, так і державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту про визнання договору таким, що відбувся не відповідає змісту порушеного права та не призведе до відновлення порушених прав, його не можна вважати ефективним, а тому заявлена ОСОБА_1 позовна вимога не може бути задоволена через обрання нею неналежного способу захисту.

Оскільки друга заявлена позивачем вимога є похідною від першої, яка задоволенню не підлягає, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача в звязку із відмовою у задоволенні позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: садівниче товариство «Литейщик», приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Бас Яніна Анатоліївна, про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на майно (садовий будинок) в порядку спадкування за законом - відмовити в повному обсязі.

Судовий збір віднести на рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повний текст рішення складено 25 вересня 2023 року.

Суддя І.А. Ілюшик