Справа № 643/692/23
Провадження № 2/643/356/23
14.09.2023 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Степанюк Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 25 травня 2021 року та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилалася, що вона з 17 грудня 2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 25 травня 2021 року розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них з відповідачем народилася дочка ОСОБА_3 . Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 25 травня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 16 лютого 2021 і до досягнення дитиною повноліття. Посилалася, що на час пред`явлення до суду даної позовної заяви про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповіадча, у відповідача борг зі сплати аліментів відсутній, проте відповідач нерегулярно сплачував аліменти на утримання малолітньої дочки, їй неодноразово доводилося звертатися до відповідача з нагадуванням про необхідність виконання покладеного зобов`язанні із забезпечення матеріального утримання дитини, аліменти відповідач сплачував їй особисто із запізненням, до органів державної виконавчої служби з питання примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів вона не зверталася. Зазначила, що при ухваленні рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки в 2021 році у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 гривень щомісяця судом було враховано, що відповідач не був працевлаштований, мав мінливий дохід. На теперішній час, у зв`язку з війною її матеріальне становище є скрутним, інфляція, збільшення цін на продукти харчування, одяг, ліки, комунальні платежі та інше повністю змінило їх з дочкою спосіб життя, вона, працюючи медичною сестрою у медичному закладі, отримує невелику заробітну плату, аліментів, які відповідач сплачує нерегулярно, не вистачає на забезпечення дочки усім необхідним. Відповідач наразі проходить службу у Збройних Силах України, регулярно отримує заробітну плату, окрім сплати аліментів на утримання їх спільної дочки в розмірі 2 000,00 гривень, інших витрат не має, на його утриманні немає інших осіб. Посилалася, що на даний час вона позбавлена можливості забезпечити дитину належним харчуванням, придбати дочці якісний одяг, у свою чергу, відповідач має місце роботи, має достатній рівень заробітку (доходу), а тому має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12 травня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відомості про перебування ОСОБА_2 на службі у складі Збройних Сил України та щодо надання відомостей чи виконує він бойові завдання у зоні бойових дій та відомостей про його помісячне грошове забезпечення.
05 червня 2023 року на адресу Московського районного суду м. Харкова від Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшла відповідь №1251/ВОБ від 22.05.2023, згідно з якою, ОСОБА_2 перебував на військовому обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_3 , був виключений з обліку 16.11.2004, у зв`язку з призовом на строкову військову службу.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07 липня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відомості про перебування ОСОБА_2 на службі у складі Збройних Сил України та щодо надання відомостей чи виконує він бойові завдання у зоні бойових дій та відомостей про його помісячне грошове забезпечення.
06 вересня 2023 року на адресу Московського районного суду м. Харкова від Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшла відповідь №1/146/2216 від 02.08.2023, згідно з якою, ОСОБА_2 призваний на військову службу за мобілізацією 23.05.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у поданій заяві позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 25 травня 2021 року розірвано (а.с. 5-6).
У шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження батьками дитини записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , що знаходить своє підтвердження належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15.06.2016 Жовтневим районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 4).
Малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 05.01.2023 (а.с. 11).
Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 25 травня 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 16 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-6).

Як убачається з листа Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №1/146/2216/ від 02.08.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , признаваний на військову службу за мобілізацією 23.05.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За правилами ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Вимогами ч. 2 ст. 141 СК України унормовано, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Отже, можна дійти висновку, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України).

Положеннями ст. 182 СК України унормовано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Правилами ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вимоги Сімейного кодексу України передбачають підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Положення ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не тільки положення ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, як то вимоги ст. 182 СК України - «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», вимоги ст. 183 СК України - «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», правила ст. 184 - «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу наведених вище правових положень, які регламентують спірні правовідносини, вбачається, що саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). При цьому, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Отже, звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів є правом позивача і не залежить від зміни матеріального становища відповідача.

У ході судового розгляду справи відповідачем не спростовано, що присуджений за рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 25 травня 2021 року розмір аліментів у сумі 2000,00 гривень залишається достатнім для гармонійного розвитку малолітньої дитини на теперішній час з огляду на збільшення вартості проживання, харчування та одягу для дитини, на які посилається у своєму позові ОСОБА_1 . Також відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження свого матеріального становища, які б свідчили про те, що зміна способу стягнення аліментів фактично призведе до збільшення їх розміру, доказів, що визначений судом розмір аліментів у частці від його доходу є для нього непосильним тягарем з огляду на існування обставин, визначених у статті 182 СК України, а також доказів, які б свідчили про недоцільність зміни способу стягнення аліментів та що така зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача призведе до порушень інтересів дитини.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст. 12, 81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати.

Виходячи з наведених обставин, суд вважає наявними підстави для зміни способу стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 25 травня 2021 року.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, окрім наведених вище обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» для дітей віком від 6 до 18 років який станом на 14 вересня 2023 року становить 2833,00 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Крім зазначеного, суд також бере до уваги, що з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні).

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів, про що зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17.

За правилами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, як це закріплено ч. 5 ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Правилами ст. 89 ЦПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, беручи до уваги наведені вище обставини, а також, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей матері, суд вважає за необхідне встановити розмір аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, що, на думку суду, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зміна способу стягнення аліментів у такому порядку буде відповідати інтересам усіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з у розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 25 травня 2021 року, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено і підписано 18 вересня 2023 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова