Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ додаткове /

19 вересня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Мех В.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 / в інтересах якого діє ОСОБА_3 /, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання, та стягнення упущеної вигоди;

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба в справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом скасування рішень державних реєстраторів, суд

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 серпня 2023 року був частково задоволено первісний позов у справі.

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 .

Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовлено.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом скасування рішень державних реєстраторів відмовлено.

13 вересня 2023 року представником позивача подано до суду заяву про відшкодування судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1,2,3,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про стягнення судових витрат з відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, у тому числі, вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати.

При ухваленні рішення судом питання про розподіл судових витрат вирішено не було.

З матеріалів справи вбачається, що в порядку виконання вимог ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем разом з позовом подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які складаються з:

- судового збору в розмірі 12 258, 00 гр.;

- витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000, 00 гр.;

- витрат на проведення незалежної оцінки упущеної вигоди суб`єктом оціночної діяльності у розмірі 3 000, 00 гр.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

30 вересня 2021 року між позивачкою та адвокатом Квітіним Р.В. укладено Договір №30/09/2021 про надання правової допомоги адвоката.

Відповідно до Додатку № 1 від 30 вересня 2021 року до договору вартість послуг адвоката становить 27 000, 00 гр. за підготовку і подання позовної заяви та представництво інтересів в суді ( в тому числі в судах апеляційної та касаційної інстанцій).

При цьому окремо вартість послуг в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій сторонами ні в договорі, ні в додатку до нього не визначалося.

На підтвердження оплати витрат на правничу допомогу надано платіжне доручення № 99 від 27 жовтня 2021 року на суму 9 000, 00 гр. та платіжним дорученням № 132 від 22 грудня 2021 року на суму 18 000, 00 гр.

Крім того, на підтвердження сплати позивачкою 1 000, 00 гр. за подання адвокатського запиту до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 надає витяг руху коштів по рахунку фізичної особи-підприємця від 20 грудня 2021 року.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до п.п.6, 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 30 Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.

З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні розміру судових витрат, які підлягають відшкодуванню на користь відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В свою чергу, в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 ) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові від 28 грудня 2020 року в справі №640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З попереднього /орієнтовного / розрахунку суми судових витрат, приведених у позові, вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 28 000, 00 гр.

При визначенні суми до стягнення суд виходить з чисельної практики Верховного Суду, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, згідно з якою зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу можливе лише у разі подання відповідного клопотання сторони.

Представником відповідача ОСОБА_2 03 червня 2022 року подано клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги.

В клопотанні зазначається, що що відшкодування витрат за дослідження матеріалів, наданих клієнтом, дослідження відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вивчення судової практики, підготовки адвокатських запитів та виготовлення копій доданих матеріалів для суду та інших учасників справи, засвідчення доданих матеріалів, надсилання підготовлених матеріалів до суду не передбачено нормами ЦПК України, що свідчить про завищення витрат на професійну правничу допомогу.

Відмічається також, що адвокат не знайомився з матеріалами справи і 7 судових засідань не відбулося, оплата яких зазначена як правова допомога.

Крім того, наголошує, що оплата послуг адвоката здійснена на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , а не адвоката Квітіна Р.В., та без дотримання строків, визначених договором.

Також зазначає, що адвокатом не було долучено акту виконаних робіт.

Враховуючи викладене, просить зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на проведення незалежної оцінки упущеної вигоди суб`єктом оціночної діяльності представником позивачки надано Договір по наданню послуг з незалежної оцінки майнових прав отримання доходів від надання квартири в оренду для визначення ціни позову та судового збору в цивільному спорі від 05 грудня 2021 року, відповідно до п. 2.1. якого загальна вартість послуг без ПДВ становить 3 000, 00 гр., та платіжне доручення № 127 від 09 грудня 2021 року на суму 3 000, 00 гр.

Рішенням суду в задоволенні позову в цій частині було відмовлено.

Виходячи з цього, визначені ст.141 ЦПК України підстави для стягнення на користь позивачки 3 000, 00 гр., понесених при проведенні незалежної оцінки, відсутні.

Щодо витрат на правову допомогу,суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, на правова допомога адвоката Квітіна Р.В. в справі обмежилася підготовкою позову та матеріалів до суду.

Адвокат Квітін Р.В. представництво інтересів позивачки в суді не здійснював, не приймав участі в судових засіданнях у справі і з матеріалами справи не знайомився.

Таким чином, не можуть вважатися виконаними п.п.5 та 6 Попереднього звіту адвоката про надані та очікувані послуги.

( т.1, а.с. 6 - 7 )

Крім того, згідно зі ст.19 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Таким чином, викладені в п.п.1,2 та 4 Попереднього звіту послуги, як надані, охоплюються даною нормою закону.

З урахуванням викладеного, предмету спору сторін та складності справи, характеру та обсягу виконаної адвокатом Квітіним Р.В. роботи в справі, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, надану адвокатом Квітіним Р.В., до 8 000, 00 гр.

Інтереси позивачки в судовому засіданні представляв адвокат Дзюба М.В. на підставі укладеного 16 червня 2022 року Договору №16/06/2022-2 про надання правової допомоги.

Відповідно до Додатку № 1 від 08 липня 2022 року до договору вартість послуг адвоката становить 21 000, 00 гр., а саме:

- за підготовку апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову від 04 липня 2022 року - 2 000, 00 гр.;

- за підготовку відзиву на зустрічну позовну заяву - 2 000, 00 гр.;

- за підготовку апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу в частині зустрічного позову - 3 500, 00 гр.;

- за підготовку касаційної скарги/відзиву на касаційну скаргу в частині зустрічного позову - 3 500, 00 гр.;

- гонорар успіху за результатом розгляду зустрічного позову - 10 000, 00 гр.

31 липня 2022 року складено акт виконаних робіт № 1 (наданих послуг) на суму 4 000, 00 гр.

На підтвердження оплати витрат на правничу допомогу надано платіжне доручення № 42 від 01 серпня 2022 року на суму 4 000, 00 гр.

Крім того, 23 лютого 2023 року представником позивачки ОСОБА_8 долучено копію додатку № 2 від 22 листопада 2022 року до Договору №16/06/2022-2 від 16 червня 2022 року, відповідно до якого визначено вартість за підготовку та подачу відзиву на касаційну скаргу у розмірі 3 000, 00 гр.

На підтвердження оплати витрат на правничу допомогу надано платіжне доручення № 55 від 24 листопада 2022 року на суму 3 000, 00 гр.

( т.2, а.с. 99 - 104; т.4, а.с. 28 - 31 )

18 травня 2023 року та 15 серпня 2022 року надійшло клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу.

Зазначає, що представником позивачки не надано детального опису виконаних ним робіт з детальною їх вартістю.

Відмічає, що до відзиву долучено тільки квитанцію про сплату 4 000, 00 гр. в рахунок оплати витрат на правничу допомогу.

Вважає витрати позивачки неспівмірними з предметом спору, тому просить їх зменшити.

Суд враховує, що Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено такого різновиду гонорару адвоката, як гонорар успіху.

Законом передбачено лише фіксований розмір та погодинну оплату послуг адвоката.

Укладеним між позивачкою та адвокатом Дзюбом М.Ю. договором також не передбачено такого виду винагороди роботи адвоката.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/4507/18 від 12 травня 2020 року дійшла висновку про можливість існування гонорару успіху як форми оплати винагороди адвокату, однак зазначила, що загальний розмір адвокатського гонорару все ж не має виходити за розумні межі.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в п.21 додаткової постанови у справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)) присуджуючи судові витрати, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява N 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху".

ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом.

Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові.

Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат.

У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява N 35839/97) ЄСПЛ також зазначив, що незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху", визначав зобов`язання лише між заявником та його адвокатом.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Виходячи з цього, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки 10 000, 00 гр., як «гонорару успіху», оскільки відмова в задоволенні зустрічного позову не є таким успіхом, а наслідком задоволення судом первісного позову, що, в даному спорі, автоматично потягло за собою так відмову.

Щодо стягнення судового збору суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з позовом було заявлено вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру, за які позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 12 258, 00 гр.

Судом було задоволено одну вимогу немайнового характеру до одного відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, часткове задоволення позову та положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача-1 підлягає стягненню на користь позивача 302, 67 гр. судового збору ( 908.00 : 3 = 302, 67 ).

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 000, 00 гр. витрат на правову допомогу та 302, 66 гр. судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 ,РНОКПП: НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва