Справа № 351/1205/23
Номер провадження №2/351/483/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2023 року м.Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Калиновського М.М.
за участі секретаря - Равлюк М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства " Державний ощадний банк України" в особі філії - Івано-Франківського обласного управління АТ " Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 39 254,19грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 684,00грн.
Позовні вимоги мотивував тим, що 05 квітня 2021 між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №13/21-0143, згідно з яким відповідач отримав грошові кошти у сумі 40 000,00 грн строком на 60 місяців з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 04 квітня 2026 року.
Банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника (п.п. 3.2.1)
Згідно п.п. 2.4.1 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56% річних. Зазначена процентна ставка є фіксованою.
Проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/фактна фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим договором (п.п. 2.4.2).
Всі платежі за цим Договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісійної винагороди, штрафних санкцій, тощо) здійснюється шляхом списання Банком в договірному порядку коштів з поточного рахунку (п.п. 3.3.1).
Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, тому станом на 10 червня 2022 року у позичальника за Договором за споживчий кредит №13/21-0143 виникла заборгованість у сумі 39 175,95грн. Банком 13 червня 2022 року було надіслано ОСОБА_1 лист щодо наявності заборгованості по кредиту, прохання виконати договірні зобов`язання та погасити прострочену заборгованість. Однак лист був повернути Укрпоштою 28.06.2022 року на адресу банку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Станом на 15 травня 2023р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 39 254,19грн., з яких: 33 999,97,97 грн. заборгованість за основним боргом; 5 175,98грн. проценти за користування кредитом; 1,84грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 10,32грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 8,45 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 57,63 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.
Тому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за Договором про споживчий кредит №13/21-0143 у сумі 39 254,19 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 684,00 грн.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29.05.2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій до суду заяві не заперечив щодо проведення судового розгляду справи у відсутності представника банку та заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від відповідача не надходив відзив на позов, не надходило в установленому судом строку заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, згідно ст.277 ч.4 ЦПК України.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав .
Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Підставою звернення представника позивача з даним позовом до суду є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем щодо укладеного між сторонами договору.
Судом встановлено, що 05 квітня 2021 між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №13/21-0143, згідно з яким відповідач отримав грошові кошти у сумі 40 000,00 грн строком на 60 місяців з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 04 квітня 2026 року
Відповідно до розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, пенею, 3% річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно з кредитним договором №13/21-0143 від 05.04.2021р., заборгованість у ОСОБА_1 станом на 15.05.2023р. становить 39 254,19 гривень, з яких: 33 999,97,97 грн. заборгованість за основним боргом; 5 175,98грн. проценти за користування кредитом; 1,84грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 10,32грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 8,45 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 57,63 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.
13.06.2022р. позивач надіслав на адресу відповідача письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №13/21-0143 від 28.04.2021р., яка станом на 10.06.2022р. складає 39 175,95грн., що підтверджено копією поштового відправлення Укрпошти, проте лист був повернутий через відсутність адресату за вказаною адресою та вказана заборгованість відповідачем в добровільному порядку сплачена не була.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до положень статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Приписами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Нормами статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина перша статті 625 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що відповідач, отримавши кредитні кошти, ними користувався, що підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості та графіком платежів станом на 02.04.2021р. при цьому доказів, які б спростовували наявну заборгованість по споживчому кредиту у розмірі 39 254,19 гривень, відповідачем суду не надано.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, та суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.
Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився та не надав жодних доказів на спростування вимог позивача, беручи до уваги, що Банк підтвердив належними та допустимими доказами заборгованість відповідача за укладеним кредитним договором, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі ст.ст. 207, 526,530, 610, 612, 626, 628-629, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 76, 77, 81, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,
Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ