КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4758/23
Провадження № 2/552/4693/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2023 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Лихошвай А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, третя особа Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального упраління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що 20.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 2891 про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 14 248 грн. 46 коп. Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання. Приватним нотаріусом не було дотримано вимоги вчинення виконавчого напису, оскільки здійснений не на підставі нотаріально посвідченого договору, не встановлена безспірність заборгованості, позивач не був належним чином повідомлений про заборгованість та необхідність її погашення. Також посилається на те, що з моменту виникнення права на вирішення спору вже минув строк передбачений законом. Сторони не перебувають у договірних правовідносинах. Просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.08.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 25.09.2023 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про врегулювання спору за участю судді.

Представником відповідача надано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн. посилаючись на те, що справа є незначної складності, витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн. є завищеними, непропорційними до предмета та ціни позову. Відповідач визнав вимоги позивача та не заперечує щодо задоволення позову.

Третя особа пояснення суду не направила.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 22.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинено виконавчий напис № 2891 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ..

Стягнення заборгованості проведено за період з 08.10.2016 року по 21.01.2020 року у розмірі 4697 грн. 56 коп. заборгованість за тілом кредиту; 1750 грн. 90 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 7650 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; а також витрати нотаріуса за вчинення виконавчого напису у розмірі 150 грн.

Загальна сума заборгованості становить 14 248 грн. 46 коп.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання державного виконавця Київського відділу ДВС у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шкурупій О.Ю., що підтверджується постановою від 05.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 66390275.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Правова позиція Верховного Суду України справі за № 6-887цс17: З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині. Мова йде про зміни, які дозволяли вчиняти виконавчі написи нотаріуса про стягнення заборгованості на договорах позики/кредиту, які не були нотаріально посвідчені.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 січня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису): «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Укладений між сторонами кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, також не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості.

Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовані всі обставини розміру та періоду за який утворилась заборгованість, не встановлено чи отримував нотаріус від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тобто нотаріусу не було надано документу який підтверджує розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором.

Відповідачем надано заяву про визнання позовних вимог, не заперечує проти задоволення позову.

Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд дійшов до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства та він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 6 000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, у рахі визнання відповідачем позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, у сумі 536 грн. 80 коп., інша частина сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, третя особа Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального упраління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2891 вчинений 22.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовом Олегом Миколайовичем, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за кредитним договором в сумі 14 248 грн. 46 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн. 00 коп., а всього 6 536 грн. 80 коп. (шість тисяч п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 536 грн. 80 коп., що складає 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (місце знаходження: Київська область м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9а офіс 203, ідентифікаційний код в ).

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович (місце знаходження: м. Київ, вул. Михайлівська, буд. 5/6 нежилі приміщення 2 в літері «В», 2 поверх).

Третя особа: Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( місце знаходження: м. Полтава вул. Ватутіна, 29)

Головуючий Ж.В.Кузіна