Провадження № 2-з/761/700/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Бражніченко І.О.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Безпалюк Наталії Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТТОС» про відновлення становища, що існувало до порушення права, шляхом визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна, -

в с т а н о в и в :

У вересня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТТОС» про відновлення становища, що існувало до порушення права, шляхом визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено у загальному позовному провадженні.

Разом з тим, одночасно з позовом представником позивача подано до суду заяву про забезпечення вказаного позову в якій просили суд вжити заходи забезпечення позову шляхом, а саме:

- накласти арешт на належну на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «МОТТОС», , квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000;

- заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії (записи) державним реєстром у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо належної на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «МОТТОС», , квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Так в заяві зазначено, що позивачем подано до Шевченківського районного суду м. Києва позовну заяву до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТТОС» про відновлення становища, що існувало до порушення права, шляхом визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна. Так, із змісту вказаної позовної заяви вбачається, що позивач просить відносити становище, що існувало до порушення права ОСОБА_1 , шляхом визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна від 26.12.2018, складеного і підписано між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МОТТОС» щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

У заяві вказано, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №342555535 від 11.08.2023, відповідно до якої саме за відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «МОТТОС» зареєстровано право власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 .

Заява мотивована тим, що для забезпечення цього позову слід накласти арешт на належну Товариству з обмеженою відповідальністю «МОТТОС» спірну квартиру, а також, заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії (записи) державним реєстраторам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо спірної квартири, оскільки право власності на неї наразі зареєстровано саме за цим відповідачем, і це дає йому змогу відчужити цю нерухомість без відома позивача та суду, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду, так як останній прагне через визнання недійсним оспорюваного акту, що, поруч з іншим, має всі ознаки фраудаторного, повернути у власність свого боржника (відповідача ОСОБА_2 ) спірну квартиру, за рахунок якої зможе отримати свої кошти. При цьому таке забезпечення позову не порушуватиме прав інших осіб та буде гарантувати у майбутньому забезпечення прав позивача у разі задоволення його позову.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п.п. 1-2 ч. 1 ст.150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборона вчиняти певні дії.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за №9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову». Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі є: відновлення становища, що існувало до порушення права, шляхом визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна. Так, із змісту вказаної позовної заяви вбачається, що позивач просить відносити становище, що існувало до порушення права ОСОБА_1 , шляхом визнання недійсним акта приймання-передачі нерухомого майна від 26.12.2018, складеного і підписано між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МОТТОС» щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи предмет позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд вважає за необхідне в порядку забезпечення позову заборонити всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь - які реєстраційні дії, приймати будь - які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

В іншій частині заява про забезпечення позову, щодо накладення арешту на належну на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «МОТТОС», , квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, не підлягає задоволенню, оскільки з огляду на предмет і підстави позову, зміст позовних вимог, вказаний вид забезпечення позову, який просить застосувати особа, те, що позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову в заявлений ним способи, а саме накладення арешту на квартиру може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а також беручи до уваги, що такий вид заходів забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимоги та судом уже було застосовано відповідний і належний захід забезпечення позову, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 -153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Безпалюк Наталії Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТТОС» про відновлення становища, що існувало до порушення права, шляхом визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна, - задовольнити частково.

Заборонити всім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь - які реєстраційні дії, приймати будь - які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Дані про боржника 1: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Дані про боржника 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «МОТТОС», , адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 102, кв. 69.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: