Ухвала

15 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 607/18401/22

провадження № 61-13263ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування коштами,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування коштами, а саме: 7 861,78 грн - 3 % річних від простроченої суми за період з 12 липня 2022 року по 16 грудня 2022 року; 65 514, 81 грн - проценти за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 квітня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у рівних частинах судові витрати на професійну правову допомогу у сумі 9 500,00 грн. Судові витрати у виді витрат на професійну правову допомогу у сумі 8 000,00 грн покладено на ОСОБА_2 .

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2023 року в частині відмови у стягненні 3 % річних та стягненого судового збору скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 7 861,78 грн та 109, 16 грн. судового збору. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2023 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 880, 00 грн понесених нею витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 8 455,00 грн.

05 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Тернопільського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року, у якій просив скасувати оскаржену постанову в частині стягнення з нього грошових коштів у розмірі 7 861, 78 грн та 109,16 грн судового збору, а також залишити у відповідній частині в силі рішення суду першої інстанції.

Зазначав, що суди помилково віднесли справу до малозначних справ, оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2022 року з нього на користь позивачів стягнуто 605 390,00 грн, проте станом на 16 грудня 2022 року вказане грошове зобов'язання невиконане. Відтак, ОСОБА_2 здійснила нарахування на суму 605 309,00 грн. Таким чином предметом та підставою позовних вимог є саме сума 605 390,00 грн, а тому справа не малозначна.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі становить 73 376,59 грн, а тому справа є малозначною в силу закону.

Посилання в касаційній скарзі на те, що справу помилково віднесено до малозначних є необґрунтованими, оскільки відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою. У цій справі позивачі визначили ціну позову, що складає 73 376,59 грн.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування коштами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат