Справа № 210/798/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №210/798/20 за уточненою позовною заявою Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, -

Представники:

від позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

від відповідача-1 адвокат Максимов Р.І.,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Нестерук А.В., діючи в інтересах КПТМ «Криворіжтепломережа», звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою 10 лютого 2020 року, в якій просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 січня 2002 року по 01 травня 2019 року в розмірі 69 057 грн. 28 коп.; стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що КПТМ «Криворіжтепломережа» по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню від транзитних трубопроводів до багатоквартирних житлових будинків. Нарахування вартості послуг здійснюється відповідно до тарифів на теплову енергію, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період). На виконання своєї статутної діяльності КПТМ Криворіжтепломережа здійснює постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є споживачами послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» за адресою: АДРЕСА_1 , де опалення квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку та є невід`ємною частиною системи опалення цього будинку загалом. У зв`язку з неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань, за період з 01 січня 2002 року по 01 травня 2019 року утворилась заборгованість в розмірі 69 057 грн. 28 коп.Працівниками підприємства направлено споживачам лист з вимогою погасити наявну заборгованість в добровільному порядку, що ними не виконано, у зв`язку з чим представник позивача, діючи від імені та в інтересах КПТМ «Криворіжтепломережа», вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2020 року (головуючий суддя Сільченко В.Є.) матеріали справи направлено до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю (а.с.32 т.1).

04 травня 2020 року матеріали справи надійшли до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та за результатами автоматизованого розподілу передано судді Ткаченку А.В. (а.с.36 т.1).

Ухвалою суду від 04 травня 2020 року провадження відкрито з призначенням справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.37-38).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2020 року, ухваленим при заочному розгляді, позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про солідарне стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення задоволено у повному обсязі (а.с.60-63 т.1).

Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року за заявою відповідача ОСОБА_7 рішення суду від 25 серпня 2020 року скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.103-105 т.1).

Ухвалою суду від 02 березня 2021 року за клопотанням представника позивача замінено первісних відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 належними ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які з 03 серпня 2019 року є дійсними власниками житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за яким обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення (а.с.112, 147-148 т.1).

01 квітня 2021 року представником позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» Домбровською Є.В. подано уточнену позовну заяву зі зміною сторони відповідача (а.с.117-118 т.1), в якій вона просила суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 січня 2002 року по 01 травня 2019 року в розмірі 69 057 грн. 28 коп.; стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп.

Пред`явлені вимоги уточненого позову мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 03 серпня 2019 року набули у власність житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Умовами п.6.3 договору передбачено, що за домовленістю сторін наявний борг за житлово-комунальні послуги у повному обсязі переходить до покупця. З огляду на встановлені обставини, які стали відомими після скасування заочного рішення суду, представник позивача просить стягнути з них в солідарному порядку на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за період 01 січня 2002 року по 01 травня 2019 року в розмірі 69 057 грн. 28 коп. (з урахуванням усіх платежів, внесених споживачами на її погашення).

З огляду на відповідність уточненої заяви вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, пред`явлення її в межах процесуального строку, ухвалою суду від 19 квітня 2021 року, постановленою на місці, її прийнято до розгляду.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2022 року, ухваленим при заочному розгляді, позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення задоволено у повному обсязі (а.с.191-194 т.1).

Ухвалою суду від 21 липня 2023 року за заявою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Максимова Р.І. заочне рішення суду від 08 червня 2022 року скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.228-229 т.1).

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, адвокат Максимов Р.І., діючи від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 , подав відзив на позов (а.с.242-244 т.1). Свої заперечення по суті пред`явлених вимог мотивував тим, що 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 за згодою свого чоловіка ОСОБА_2 продала ОСОБА_10 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . До підписання договору купівлі-продажу сторони узгодили, що з моменту укладення договору всі права та обов`язки на квартиру переходять до покупця, у зв`язку з чим вказали у договорів, що на день його укладення заборгованості зі сплати комунальних та інших платежів відносно відчужуваної квартири немає. У свою чергу, 05 лютого 2021 року ОСОБА_10 продав квартиру ОСОБА_11 , який взяв на себе зобов`язання з погашення наявної заборгованості, що виникла до укладення договору (п.п.5.6, 6.2 договору). За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_11 є дійсним власником кватири. Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є належними відповідачами по справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На цьому також акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 30 лютого 2020 року у справі №761/30025/16-ц. Крім того, представник зауважив, що вимоги позивачем заявлено з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки заборгованість заявлено за період з 01 січня 2002 року по 01 травня 2019 року, в той час як позов пред`явлено до суду 10 лютого 2020 року, а відтак заборгованість може бути стягнуто лише в межах періоду з 10 лютого 2017 року по 01 травня 2019 року. Таким чином, представник просив застосувати до спірних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності. Позаяк, враховуючи, що відповідачі набули квартиру у власність з 03 серпня 2019 року та були її власниками до 16 жовтня 2020 року, вони взагалі не повинні нести відповідальність за заборгованість, що утворилась до 03 серпня 2019 року.

Правом на подання відповіді на відзив представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» не скористалась, додаткового часу не потребувала.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з клопотанням представника позивача ОСОБА_6 , остання просила розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Додатково надала розрахунок заборгованості, проведений в межах строку позовної давності, зважаючи на заявлення стороною відповідача про його застосування.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилися, будучи неодноразово повідомленими належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від них суду не надходило. Згідно з клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Максимова Р.І., останній просив справу розглянути за їх відсутності з урахуванням позиції, викладеної у відзиві.

Правом на подання відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 не скористався.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення уточнених позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню, яке відповідно зі ст.ст.67, 68, 162 ЖК України зобов`язане робити оплату, відповідно до особового рахунка і тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період).

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 були співвласниками житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало їм на праві спільної часткової власності з 26 квітня 2018 року, будучи успадкованим, що слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.4-7 т.1). Послуги з централізованого опалення житлового приміщення надає КПТМ Криворіжтепломережа, споживачами яких відповідно були власники. Особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я попереднього власника ОСОБА_12 після успадкування квартири вони не переоформляли (а.с.9 т.1).

03 серпня 2019 року між ОСОБА_7 яка діяла від свого імені та від імені і в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 як продавцями та ОСОБА_1 як покупцем (яка на момент укладення правочину перебувала у шлюбі зі ОСОБА_2 ) було укладено договір купівлі-продажу житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лосінцем С.М. та зареєстровано в реєстрі за №1066 (а.с.67-69 т.1).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 03 серпня 2019 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 продали, а ОСОБА_1 придбала у власність житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,5 кв.м. ,житловою площею 43,2 кв.м. На момент укладення договору покупець ОСОБА_1 перебувала в шлюбі зі ОСОБА_2 , який надав згоду на придбання квартири (а.с.67-69). Право власності зареєстроване за ОСОБА_1 03 серпня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про право власності №32672451, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110.

Положеннями Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» регламентовано обов`язки співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. У разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника.

Тлумачення наведених норм права у системному зв`язку надає можливість дійти висновку про те, що у даному випадку йдеться про перехід від попереднього власника до нового власника обов`язків саме як співвласника багатоквартирного будинку, передбачені законом, а не боргів попереднього власника з оплати за житлово-комунальні послуги. Тобто з моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку, адже згідно з ч.1 ст.2 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку.

Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19.

Разом з тим, у п.6.3 договору від 03 серпня 2019 року зазначено, що продавці довели до відома покупця, а останній взяв до уваги інформацію, що станом на дату укладення цього договору наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги по відчужуваній квартирі становить 97 000 грн. При цьому сторони дійшли згоди, що покупець (тобто ОСОБА_1 ) бере на себе зобов`язання за власний рахунок погасити існуючу на дату укладення договору заборгованість за житлово-комунальні послуги, за відсутності заперечень з боку кредиторів продавців. У разі, якщо до моменту погашення покупцем існуючої заборгованості по квартирі, кредитори у встановленому законом порядку звернуться до продавців (як до одного з них, так і до всіх одночасно) з вимогою про погашення заборгованості, а також у разі, якщо кредитори будуть заперечувати щодо погашення заборгованості по квартирі іншою особою окрім продавців, покупець бере на себе зобов`язання надати продавцям грошові кошти у розмірі, необхідному для погашення заявлених вимог кредиторів, в повному обсязі, протягом 7 банківських днів з моменту звернення кредиторів до продавців з вимогою про погашення існуючої заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг за квартиру (а.с.69).

Таким чином, договір купівлі-продажу від 03 серпня 2019 року містить застереження про переведення боргу попередніх власників (ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) та згоду дійсного власника ОСОБА_1 як кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями ст.520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

При цьому, 16 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 як продавцем та ОСОБА_10 як покупцем, з наданням чоловіком ОСОБА_1 відповідної письмової згоди (п.5.3 договору) було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. та зареєстровано в реєстрі за №2259 (а.с.205-206 т.1). У п.5.1 договору сторони обумовили, що день укладення договору заборгованість зі сплати комунальних та інших обов`язкових платежів відносно відчужуваної квартири не існує.

У свою чергу, 25 лютого 2021 року між ОСОБА_10 як продавцем та ОСОБА_11 як покупцем було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. та зареєстровано в реєстрі за №477(а.с.207-208 т.1). У п.5.1 договору сторони обумовили, що на день укладення цього договору заборгованості зі сплати комунальних та інших обов`язкових платежів відносно відчужуваної квартири немає, на реєстраційному обліку ніхто не перебуває. У той же час у п.5.6 договору зазначено, що на день укладення цього договору існує заборгованість зі сплати комунальних та інших обов`язкових платежів відносно відчужуваної квартири, яку покупець зобов`язується сплатити за власні кошти. При цьому, п.6.2 договору передбачено, що сторони домовились про те, що покупець оплачуватиме заборгованість продавця щодо комунальних та інших обов`язкових платежів по квартирі, яка виникла у останнього до підписання цього договору відповідно до п.5.6 договору.

Таким чином, хоча й договір купівлі-продажу від 25 лютого 2021 року містить суперечливі положення щодо наявності або відсутності заборгованості по житлово-комунальним послугам, у будь-якому випадку положення п.5.6 договору передбачають переведення боргу за житлово-комунальні послуги, що утворився за ОСОБА_10 на нового власника квартири ОСОБА_11 за період, коли той був власником відчужуваної квартири, тобто за період з 16 жовтня 2020 року по 25 лютого 2021 року. Положень про переведення боргу на ОСОБА_10 від колишнього власника квартири ОСОБА_1 договір купівлі-продажу від 16 жовтня 2020 року не містить.

Системним аналізом усіх договорів відчуження спірної квартири в їх хронологічній послідовності, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 після придбання квартири взяла разом з чоловіком ОСОБА_2 на себе зобов`язання з погашення боргу за житлово-комунальні послуги попередніх власників квартири, тобто усього боргу, облікованого станом на 03 серпня 2019 року. У подальшому при відчуженні квартири на користь ОСОБА_10 переведення боргу не відбулося. Сам же ОСОБА_10 при відчуженні квартири на користь ОСОБА_11 здійснив переведення боргу за житлово-комунальні послуги, однак лише того, що утворився за період, коли він був власником квартири з 16 жовтня 2020 року по 25 лютого 2021 року. За таких обставин, суд приходить до переконання про можливість покладення саме на відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обов`язку по сплаті заборгованості за послуги з централізованого опалення, надані позивачем попереднім власникам протягом періоду з 01 січня 2002 року по 01 травня 2019 року в розмірі 69 057 грн. 28 коп. Відтак доводи представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Максимова Р.І. про неналежно визначених відповідачів по справі є безпідставними та ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні положень договорів на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст.66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Власність, відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг. Оскільки в межах періоду з 03 серпня 2019 року по 16 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були власниками житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , тому вони повинні нести відповідальність за його утримання та погашення боргу, що утворився до набуття ними квартири у власність як такого, що був переведений на них від попередніх власників за їх же згодою, обумовленою у договорі, тобто за період з 01 січня 2002 року по 02 01 травня 2019 року включно.

Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, за змістом ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Як визначено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Судовим розглядом встановлено, що розмір плати за послуги з постачання теплової енергії визначений в установленому законом порядку. Так, тарифи на послуги централізованого опалення передбачені на окремі періоди: з 01 січня 2011 року постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14 грудня 2010 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа»; з 01 липня 2014 року постановою №650 від 06 червня 2014 року; з 21 листопада 2014 року постановою №146 від 31 жовтня 2014 року; з 01 травня 2015 року постановою №1171 від 31 березня 2015 року; з 01 липня 2016 року по 03 листопада 2016 року постановою №1171 зі змінами згідно постанови №1101 від 09 червня 2016 року; з 04 листопада 2016 року постановою №1171 зі змінами згідно постанови №1782 від 06 жовтня 2016 року, з 09 липня 2017 року постановою №1171 зі змінами згідно постанови №784 від 15 червня 2017 року, з 31 грудня 2017 року постановою №1536 від 28 грудня 2017 року, з 06 жовтня 2018 року постановою №240 від 27 лютого 2018 року, з 01 січня 2019 року постановою №1752 від 10 грудня 2018 року.

У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Протягом періоду з 01 січня 2002 року по 01 травня 2019 року позивач свої зобов`язання по наданню послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 виконував належним чином, однак попередні споживачі своєчасно та в повному обсязі оплату за спожиті ними послуги не вносили, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 69 057 грн. 28 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.119-123 т.1). Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням актів, які є підтвердженням факту надання послуг (а.с.11-23 т.1), Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючих в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг та опалювальної площі житлового приміщення 64,50 кв.м., з відображенням інформації про рух платежів по особовому рахунку споживачів. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», в той час як стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача, власного контррозрахунку не проведено, у зв`язку з чим суд вважає, що наданий позивачем письмовий доказ відповідає вимогам ст.95 ЦПК України.

Докази щодо звернення споживачів в установленому законодавством порядку з претензіями, скаргами щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг КПТМ «Криворіжтепломережа», зміни їхніх споживчих властивостей, надання неналежної якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт тощо, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим відповідно до ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у матеріалах справи також відсутні. Докази проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості в житловому приміщенні відповідачів відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року №151, матеріали справи також не містять.

Враховуючи, що відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, які проживають в цьому приміщенні та є споживачами таких послуг у даному випадку на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та з огляду на те, що між відповідачами і позивачем існували фактичні договірні відносини,суд дійшов висновку про доведеність факту неналежного виконання ними умов договору та наявність підстав для солідарного стягнення з них заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, доводи представника відповідача ОСОБА_1 про пропуск позивачем строку позовної давності за заявленими вимогами, з огляду на таке.

Так, ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується. Тобто цією нормою встановлені суб`єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв`язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі. Таким чином, позовна давність є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні: без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони. Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Частина 4 статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається ст.261 ЦК України. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(ч.1 ст.261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Частиною 1 статті 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Крім того, обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України Про теплопостачання.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Відтак перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку.

Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Як встановлено судом, в межах заявленого у позові періоду з 01 січня 2002 року по 01 травня 2019 року жодних платежів за послуги з постачання теплової енергії споживачі не здійснювали, тобто допускали прострочення виконання зобов`язань. У свою чергу, позивач звернувся до суду з позовом 04 травня 2020 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності до вимог по заборгованості, нарахованим до 04 травня 2017 року, враховуючи, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, в той час як жодних дій, які б свідчили про переривання строку позовної давності, ні відповідачі по справі, ні колишні власники квартири не вчиняли.

Відтак, оскільки відповідач ОСОБА_1 , діючи через представника, звернулася до суду із заявою про застосування позовної давності, а позивач подав позов з порушенням вказаного строку, суд, керуючись приписами ч.4 ст.267 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в межах строку позовної давності, а саме за період з 04 травня 2017 року по 01 травня 2019 року (в межах заявлених вимог), відмовивши в задоволенні позовних вимог за період з 01 січня 2002 року по 03 травня 2017 року включно.

Приходячи до такого висновку суд враховує пред`явлення КПТМ «Криворіжтепломережа» саме солідарної вимоги до відповідачів та наявність у них солідарного обов`язку по сплаті житлово-комунальних послуг, що визначає можливість застосування судом позовної давності лише за заявою одного з відповідачів та не потребує отримання для цього заяв від усіх відповідачів без винятку.

Судом перевірено правильність поданого позивачем розрахунку заборгованості та встановлено, що заборгованість за опалення за період з 04 травня 2017 року по 01 травня 2019 року становить 26 993 грн. 46 коп., виходячи з розрахунку: 337,87 + 1381,62 + 3098,08 + 2802,27 + 3044,39 + 2540,96 + 739,84 + 1190,59 + 2681,82 + 3330,29 + 3013,22 + 1985,80 + 846,71. Наданий представником позивача розрахунок в межах строку позовної давності (а.с.240 т.1) суд вважає частково обґрунтованим, оскільки він проведений з лютого 2017 року, в той час як КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося до суду з позовом 04 травня 2017 року відповідно до штемпелю вхідної кореспонденції суду.

Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову зі стягненням з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованості за період з 04 травня 2017 року по 01 травня 2019 року у загальному розмірі 26 993 грн. 46 коп.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України. З огляду на викладене, та з урахуванням принципу пропорційності розподілу судових витрат в залежності від ступеня задоволення позову, позивачеві слід компенсувати судовий збір в сумі 819 грн. 78 коп. пропорційно частині задоволених вимог (39%). Оскільки солідарне стягнення судового збору положеннями діючого законодавства України не передбачене, тому судовий збір слід покласти на відповідачів в рівних частках, тобто по 409 грн. 89 коп. з кожного окремо шляхом стягнення на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Уточнені позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення задовольнити частково.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 04 травня 2017 року по 01 травня 2019 року у загальному розмірі 26 993 грн. 46 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кожного окремо, на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» по 409 грн. 89 коп. в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд.9.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , дата народження, РНОКПП невідомі, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України рішення у справі складено 15 вересня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко