ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7933/23 Справа № 202/6470/22 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Васюти К.С. на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна про скасування рішення реєстратора про перехід права власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію, витребування майна,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування посилалася на те, що між нею та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір, за яким банк надав у платне користування позивачу споживчий кредит з майновим забезпеченням. В подальшому, на підставі договору іпотеки, та у зв`язку із порушенням позивачем умов кредитного договору (в частині його погашення), ТОВ «Кей-Колект» зареєстрував за собою право власності на вказану квартиру, далі квартира була відчужена на користь ОСОБА_2 ..

На її думку проведення відповідних реєстраційних дій було вчинено із порушенням ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» в частині належного повідомлення іпотекодавця про усунення порушень зобов`язання, вчинення відповідачами реєстраційних дій в порушення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», вчинення відповідачами реєстраційних дій за відсутності оцінки предмета іпотеки, порушення державним реєстратором п. 1 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

24 березня 2017 року рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська в погашення заборгованості перед ТОВ «Кей-Колект» було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ТОВ «Кей-Колект» права на продаж вказаного предмета іпотеки від свого імені на підставі договору купівлі-продажу. З листопада 2017 року жодних відкритих виконавчих проваджень по вказаному судовому рішенню не було. Отже, позивач, вважав, що кредитор скористався своїм правом на погашення заборгованості за даним договором. Кредитор не пред`явив виконавчого листа з виконання рішення суду від 24 березня 2017 року, тим самим пропустив трирічний строк для пред`явлення його до виконання. Вважала, що відповідне рішення могло бути виконано у строк до 24 березня 2020 року.

Просила визнати незаконним та скасувати запис від 27 січня 2022 року про державну реєстрацію прав з індексним номером 46563422 про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право власності на нерухоме майно, квартиру, об`єкт житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувати від ОСОБА_2 на користь позивача нерухоме майно, квартиру, об`єкт житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 ; поновити право власності за позивачем на квартиру, об`єкт житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої

інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що іпотекодавець не повідомлялася про намір потекодержателя продати предмет іпотеки. При наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки воно повинно бути виконаним протягом трьох років. ТОВ«Кей-Колект» рішення суду не звертало до виконання тривалий час,чим пропустив строк для повторного звернення стягненя на предмет іпотеки.Оцінка майна,надана суб`єктом оцінювання не відповідає дійсності,оскільки ніхто не оглядав об`єкт оцінювання. Кредитор може зареєструвати за собою право власності на іпотечне майно лише через тридцять днів після вручення вимоги іпотекодавцю,чого не було дотримано.

У відзив на апеляційну скаргу директор ТОВ«Кей-Колект» просить рішення суду залишити без змін,як законе та обґрунтоване, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та її представник -адвокат Васюта К.С., представник ОСОБА_2 -адвокат Гаврилюк Л.В., представник ТОВ«Кей-Колект»-адвокат Пилипенко С.В..

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вимога іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є правомірною та пов`язана з невиконанням/неналежним виконанням позичальником основного кредитного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного застереження відбулося за існування відповідних обставин, зокрема невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, що призвело до існування простроченої заборгованості, після втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що не свідчить про порушення іпотекодержателем принципу справедливості, добросовісності та розумності.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 60 000 доларів США терміном до 06 вересня 2028 року зі сплатою 10,5% річних (п. 1.1,1.3).

В забезпечення виконання зобов`язань за договором № 0 від 6 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 0/0/З, відповідно до якого АКІБ «УкрСиббанк» прийняв, а ОСОБА_1 передала в іпотеку, належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 . Договір іпотеки ОСОБА_1 не оспорювався і не визнавався недійсним.

Станом на 12 грудня 2016 року ОСОБА_1 мала заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 58512,38 доларів США, з яких: 58322,17 доларів США - сума основного боргу та 190,21 доларів США - заборгованість за відсотками.

12 грудня 2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено Договір факторингу №1 та Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, якими банк передав позивачу свої права вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями по кредитному договору №0 від 06.09.2007 року та іпотечним договором від 06.09.2007 року.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2017 року у справі №202/36/17, яке набрало чинності 23 травня 2017 року, задоволено частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» а кредитним договором №00 від 06 вересня 2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , у розмірі, що станом на 12 грудня 2016 року складає 58512 доларів США 38 центів, що за курсом НБУ на день винесення рішення еквівалентно 1 583 204,57 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 0/0/З від 06 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою О.А., зареєстрованого у реєстрі за № 5204, на нерухоме майно, а саме: в житловому будинку літ. А-9 квартира АДРЕСА_3 , яка складається з: 1-коридор, 2,6- житлові, 3 - кухня, 4-санвузол, 5- кладова, І - лоджія, ІІ - балкон, загальною площею 53,2 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» права на продаж вказаного предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу на умовах та в порядку, визначеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а також на проведення всіх дій, пов`язаних з реалізацію предмета іпотеки, встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, право власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» було зареєстровано на підставі заяви №50652518 від 27 січня 2022 року, до якої було долучено договір іпотеки №0/0/З від 6 вересня 2007 року, договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, довідки про заборгованість, опису вкладення у цінний лист про направлення вимоги щодо усунення порушень основного зобов`язання, адресованої на ім`я ОСОБА_1 , рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, висновок про вартість об`єкта оцінки (квартири) виконаної 29 жовтня 2021 року (термін дії якої 6 місяців).

У відповідності до інформаційної довідки з державних реєстрів №307746062 від 18 серпня 2022 року квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 червня 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батової Л.Г..

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»№ 898-IV).

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки пов`язана з дотриманням порядку, визначеного статтею 35 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. У разі порушення встановленого вказаною нормою порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності не допускається.

У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17 та постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року в справі № 715/1788/19, від 08 грудня 2021 року у справі № 205/1096/19 викладено висновок, що за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті).

Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору.

Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя». При цьому, метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції,чинній на момент виникнення правовідносин) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку » іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати

іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Пунктом 4.2. договору іпотеки від 6 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 передбачено, що звернення стягнення, в тому числі дострокове, здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Розділ 5 договору іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно якого у разі настання обставин зазначених в п.4.1. цього договору іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі застосування передачі предмету іпотеки у власність Іпотекодержателя як способу задоволення вимог Іпотекодержателя право власності переходить до Іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення про застосування застереження.

У разі застосування права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки як способу задоволення вимог Іпотекодержателя, Іпотекодержатель реалізує норми ст. 38 Закону України «Про іпотеку» і повідомлення вважається повідомленням іпотекодавцю про намір укласти договір купівлі-продажу предмету іпотеки.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» встановлено,що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2017 року у справі №202/36/17, за позовом ТОВ«Кей-Колект» до ОСОБА_1 в рахунок погашеня заборгованості за договором кредиту було звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , шляхом надання ТОВ «Кей-Колект» права на продаж вказаного предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу на умовах та в порядку, визначеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а також на проведення всіх дій, пов`язаних з реалізацію предмета іпотеки, встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні,

не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав.

В період винесення судового рішення діявЗакон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, який у вересні 2021 року втратив чинність. На період дії зазначеного Закону зупинялось виконання рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Кей-Колект» на адресу ОСОБА_1 06 грудня 2021 року направлена вимога про усунення порушень основного зобов`язання з пропозицією сплатити заборгованість за кредитним договором, та попереджено ,що вразі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ТОВ «Кей-Колект» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку,передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку»

Про вручення вимоги адресатові 15 грудня 2021 року свідчить рекомендоване повідомлення та опис вкладення до цінного листа, та розписка про одержання такої вимоги.

Право власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» було зареєстровано 27 січня 2022 року. Тобто державна реєстрація проведена в період, коли Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність. Таким чином відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено строк для виконання рішення суду.

21 червня 2022 року було укладено договір купівлі-продажу іпотечного майна між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_2 ..

Відповідне застереження в іпотечному договорі є договором про задоволення вимог іпотекодержателя та визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому.

Наявність рішення суду, яке не виконано, не перешкоджає вирішенню питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Суд першої інстанції встановив, що сторони досягли домовленості про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем від власного імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (пункт 5.3-5.4 договору іпотеки); у випадку прийняття рішення іпотекодержателем про задоволення своїх вимог шляхом реалізації свого права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця про свій намір укласти цей договір.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин,перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За положеннями п.1ч. 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Із наведеного слідує, що обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому.

Такі правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а та 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18.

Судом першої інстанції встановлено, що при зверненні ТОВ «Кей-Колект» до реєстратора з приводу реєстрації за ним права власності на спірну квартиру, товариством було надано пакет документів, а саме: нотаріально посвідчений договір іпотеки від 06 вересня 2007 року, договір відступлення прав вимоги від 11 грудня 2011 року; довідка про заборгованість за підписом директора ТОВ «Кей-Колект»; вимога про усунення порушень основного зобов`язання від 06.12.2021 року з пропозицією сплатити заборгованість за кредитним договором, адресована ОСОБА_1 та рекомендоване повідомлення про вручення вимоги адресатові 15 грудня 2021 року та розпискою про одержання такої вимоги(а.с.101,102,109,110); висновок суб`єкта оціночної діяльності про вартість об`єкта оцінки від 29 жовтня 2021 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що запис про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру 22.01.2022 року за ТОВ «Кей-Колект» реєстратором було здійснено у відповідності до положень діючого законодавства більш ніж тридцятиденний строк.

Доводи про те, що мало місце неналежне повідомлення іпотекодавця, не зайшли свого підтвердження. Матеріали справи містять вимогу про усунення порушень основного зобов`язання від 06.12.2021 року з пропозицією сплатити заборгованість за кредитним договором, адресовану ОСОБА_1 та рекомендоване повідомлення про вручення вимоги адресатові 15 грудня 2021 року та розпискою про одержання такої вимоги. Трекінгом Укрпошти також підтверджено, що відправлення вручено особисто (а.с.136 зв.).

За висновком судової почеркознавчої експертизи від 21 червня 2023 року відповісти на запитання «Чи виконано рукописний текст (підпис ОСОБА_1 у графі «Підпис» отримувача листа та ініціали з прізвищем) у документі повідомлення про отримання листа ОСОБА_1 ?»- не надається можливим через простоту виконання та обмеженість графічного матеріалу, тобто об`єкт дослідження є непридатним для ідентифікації особи,яка його виконала.

Будь-яких доказів, які б спростовували направлення ТОВ «Кей-Колект» та отримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень основного зобов`язання від 06.12.2021 року суду не надано.

Посилання на те, що відсутня оцінка предмета іпотеки є безпідставними. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено встановлення початкової ціни предмета іпотеки на рівні,

не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав.

Державному реєстраторові був наданий висновок суб`єкта оціночної діяльності-ТОВ «Експертна оцінка майнових прав», що діє на підставі Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності

№494/21, який було видано Фондом державного майна України 26.06.2021 року про визначення ринкової вартості об`єкта оцінки від 29 жовтня 2021 року.

Спірні правовідносини виникли з приводу того, що у зв`язку з неналежним виконанням позивачем укладеного з банком кредитного договору утворилася заборгованість. На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором банк звернув стягнення на предмет іпотеки, право власності на яке за банком зареєстроване державним реєстратором. З урахуванням установлених судом першої інстанції обставин справи, а саме наявності невиконаного основного зобов`язання, існування чинного договору іпотеки, умови якого позивачем не оспорюються, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст.368, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Васюти К.С. залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2023 року.

Судді: