Справа №752/3608/23
Провадження №2/752/3891/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що у цивільній справі №752/11427/22, в якій ОСОБА_2 подала позов до неї про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, вона заявила зустрічний позов до ОСОБА_2 також про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Оскільки ОСОБА_2 відмовилася від своєї позовної заяви, її зустрічний позов було повернуто на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 24.01.2023.

Вважає, що відмова ОСОБА_2 від своєї позовної заяви у справі №752/11427/22, в якій були викладені відомості, що порочать її честь та гідність, не свідчить про припинення порушення її цивільних прав, оскільки позовна заява ОСОБА_2 від 30.08.2022 містить ряд недостовірних відомостей, що не є підставою позову, не стосуються його предмету та не є доказом по справі.

У позовній заяві від 30.08.2022 ОСОБА_2 зазначила, що її син ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від тромбоемболії, коли згідно довідки від 14.02.2022 смерть наступила від хронічної ішемічної хвороби серця, артеріальної гіпертонії. Крім того, ОСОБА_2 стверджує, що вона приймала участь у похованні ОСОБА_3 , надавши якийсь підроблений договір на кремацію.

Насправді ОСОБА_2 не витратила ні копійки на поховання ОСОБА_3 . Організація, оплата ритуальних послуг та похоронних робіт, за встановлення пам`ятника сину ОСОБА_3 , повністю лягла на її плечі.

Їй важко усвідомлювати, що ОСОБА_2 не знає причини смерті свого чоловіка та цинічно стверджує, що вона оплачувала ритуальні послуги, в той час коли просто стояла осторонь. Такими діями відповідач паплюжить пам`ять її померлого сина. Крім того, що вона хотіла аби ця інформація була прописана в рішенні, щоб десь нею маніпулювати в своїх цілях.

Зважаючи на вищевикладене, вважаю, що ОСОБА_2 мусить спростувати викладену нею інформацію та відшкодувати їй моральну шкоду, оскільки боляче чути та читати у її позовах неправдиві відомості про померлого сина.

У позовній заяві ОСОБА_2 пише, що 25.02.2020 вона дізналася від неї, що будинок (по АДРЕСА_1 ), який було придбано ОСОБА_2 та її чоловіком у 2012 році, так і не переоформлено на неї, як було і домовлено при укладанні угоди. По реєстрам, вказаний будинок лишився майном ОСОБА_4 .

Такі відомості є недостовірними та підлягають спростуванню, оскільки вона ні 25.02.2020, ні в інші дати, нічого подібного ОСОБА_2 не говорила. Будинок та земельна ділянка в АДРЕСА_1 , придбано її чоловіком ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідчених договорів від 20.09.2012 №1244 та №1248.

ОСОБА_2 ображає її померлого чоловіка ОСОБА_4 лежачим інвалідом з 2013 року. При цьому не надає жодних доказів на підтвердження своїх слів. Посилання на якісь кримінальні провадження вона вважає фарсом. Жодні слідчі дії по відношенню до її чоловіка не проводились, ніяка інформація не збиралась, експертизи не проводились.

Доказів ухвалення вироку щодо ОСОБА_4 в жодному кримінальному провадженні немає.

Згідно листа Голосіївського управління поліції віл 12.11.2020 кримінальне провадження №0003024 було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_2 з 2020 року ображає її чоловіка, приписуючи йому неіснуючі хвороби, зокрема Альцгеймера, не даючи ніяких належних доказів. Згідно відповіді на відзив від 30.04.2020 по справі №369/4451/20, на яку відповідач посилається в позові, вона через свого адвоката стверджувала, що її чоловік «лежачий, майже нерухливий інвалід з хворобою Альцгеймера».

Така інформація є надуманою, оскільки її чоловік до 28.02.2014 працював у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, не мав жодних хвороб, які б могли завадити йому самостійно приймати рішення, групи інвалідності йому не встановлювались, діагноз «хвороба Альцгеймера» йому ніколи не ставився.

Вважає, що ОСОБА_2 свідомо поширює недостовірну інформацію про її померлого чоловіка ОСОБА_4 , постійно ображаючи його «лежачим інвалідом з 2013 року», а тому повинна спростувати цю інформацію.

ОСОБА_2 у своєму позові пише, що направляла їй заяву, у якій пропонувала підписати договір поділу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 та запропонувала взяти її на своє повне забезпечення. Вона мусить спростувати такі слова з огляду на те, що вони не відповідають дійсності.

Відповідач у своєму позові зазначає, що нею та її померлим чоловіком подавались позови, щоб залякати її, щоб вона добровільно відмовилась від спадщини після померлого чоловіка, що є недостовірною інформацією та дискредитує її, а тому ці відомості мають бути спростовані.

У заяві від 28.01.2022, адресованій Київському національному університету імені Тараса Шевченка, ОСОБА_2 закликає керівництво університету безпідставно піддати її колективному осуду за аморальну поведінку. Згідно її особової характеристики від 27.09.2022 вона має позитивні відгуки серед колег та керівництва університету. Водночас у своїх заявах відповідач бездоказово стверджує, що її поведінка, чомусь, є жахливою та аморальною, вона стверджує вчинення шаленого тиску на неї та її дітей, а саме, вчиняє різного роду сварки, психологічно тиску на ОСОБА_2 і дітей». Такі висловлювання ОСОБА_2 є надуманими, безпідставними, бездоказовими.

ОСОБА_2 зазначила, що після смерті ОСОБА_3 вона не проявляє інтересу до своїх онуків в частині виховання, що це є відвертою неправдою, оскільки саме відповідач перешкоджає та робить все, аби вона не бачилась і не спілкувалася з онуками, внаслідок чого їй довелося звернутися з заявою до комісії з захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області щодо встановлення способу її участі, як баби, у вихованні онуків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

На підставі її заяви Борщагівською сільською радою було винесено рішення від 23.11.2021 №724/10, яким визначено способи її участі у вихованні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , встановивши графік спілкування: кожної першої суботи місяця з 11 до 15 год., кожної третьої неділі місяці з 15 год., безперешкодне спілкування по телефону та в месенджерах.

ОСОБА_2 звинувачує її у тому, що кожний її телефонний дзвінок супроводжувався сварками, обвинуваченнями її та дітей, що вони не є її онуками і не мають права на спадщину. Жодних доказів цьому відповідач не має, телефоном вона з відповідачем не спілкується понад два роки.

У позові відповідач зазначає, що від себе та від свого чоловіка ОСОБА_4 подала 36 позовів, з метою відібрати будинок, в якому живуть діти та інше майно, яке було придбано батьками дітей. Начебто у цих позовах, вони звинувачували її у смерті чоловіка та неповазі до них. Зазначає, що вона зловживає судовою владою та тим самим чинить моральний тиск на дітей і завдає матеріальних збитків їх матері, що є вигадками.

Відповідач прямо стверджує, що вона використовує свою посаду в університеті та має інші додаткові грошові можливості, щоб сплачувати за численні судові позови і оплачувати адвокатів.

Відповідач називає її адвокатів «колекторами», що доводять родину до моральних страждань.

Вона хоче зазначити, що адвоката відповідача ОСОБА_8 рішенням ВКДКА від 01.07.2021 №VІІ - 005/2021 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за поширення відносно її сина ОСОБА_9 неправдивих відомостей про те, що він злочинець і тому подібне.

Постановою Київського апеляційного суду від 22.08.2022 по справі №760/28357/20 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_10

ОСОБА_2 зазначила, що вона «продовжує знущатися з неї та дітей, подаючи позови одного майнового характеру з метою відібрати у дітей (онуків) абсолютне все майно, яке належить родині». Жодних доказів на підтвердження своїх слів відповідач не надає.

Заяви ОСОБА_2 , направлені до її місця роботи, є доказом наклепу на неї, це є прямим проявом не поваги до неї, як людини та громадянина, вчинення над нею та над її сім`єю психологічного насилля, що можна розцінити як приховане катування, всі її висловлювання відносно неправдою та вираженою ненавистю.

Дії ОСОБА_2 є прямим втручанням у її приватне життя, оскільки з заяви ОСОБА_2 від 28.01.2022 вбачається, що вона залучила СМІ «Кримінальна Україна», канал «Перший діловий» та веде відносно неї якесь журналістське розслідування, що є втручанням у її особисте життя.

Вчинки ОСОБА_2 по відношенню до неї порушують загальноприйняті норми моралі. Вважає аморальними дії відповідача щодо розповсюдження серед її колективу на роботі таких зневажливих та образливих висловів про неї, вчинення наклепу, надання спотвореної характеристики її діловим та моральним якостям, що не відповідає дійсності та завдає їй моральної шкоди.

Вимогу про відшкодування моральної шкоди вона пов`язує із завданням їй значних душевних страждань зі сторони ОСОБА_2 , оскільки вважає, що вона паплюжить пам`ять її померлого сина та чоловіка, систематично зводить на неї наклепи, звинувачує в якихось аморальних вчинках по відношенню до неї та дітей, систематично розповсюджувала відносно неї у Національному університеті імені Тараса Шевченка, де вона працює, ганебну і завідомо неправдиву інформацію з метою дискредитувати її в очах суспільства, принизити її честь, гідність, завдати суттєвої шкоди її діловій репутації.

ОСОБА_2 прямо стверджує, що вона використовує свою посаду для завдання їй якоїсь неіснуючої шкоди, щоб її за це колективно осудили. Ці свідомі дії з її сторони посягнули на її честь, гідність, ділову репутацію, зіпсували її ділові стосунки з колегами та керівництвом, створили в оточуючих оманливе негативне враження про неї.

Внаслідок цього вона пережила сильний емоційний стрес, який супроводжувався розгубленістю, образами та тривогами, що негативно впливає на стан її здоров`я. Розповсюджена ОСОБА_2 вказана вище інформація є недостовірною, негативною, порушує та впливає на її немайнові права, її честь як жінки, матері, баби.

Вважає, що відповідач повинна відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 100000 грн., оскільки факт завдання їй шкоди є очевидним та умисним.

Просила:

1) визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порочать її честь, гідність та ділову репутацію у позовній заяві від 30.08.2022 та у заявах направлених ректору Київського національного університету імені Тараса Шевченка, а саме те, що:

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від тромбоемболії;

25.02.2020 ОСОБА_2 дізналася від ОСОБА_1 , що будинок (по АДРЕСА_1 ) не переоформлено на ОСОБА_2 , що було домовлено при укладанні угоди; що будинок (по АДРЕСА_1 ) придбано ОСОБА_2 та її чоловіком;

ОСОБА_4 - лежачий інвалід з 2013 року, що встановлено слідства у двох досудових кримінальних провадженнях;

ОСОБА_2 направляла ОСОБА_1 нотаріально посвідчену заяву, у якій запропонувала вирішити всі майнові питання у позасудовому порядку, шляхом підписання договору поділу спадкового майна та запропонувала взяти ОСОБА_1 на своє повне забезпечення;

ОСОБА_1 подано безпрецедентну кількість судових позовів з метою залякати ОСОБА_2 , щоб вона добровільно відмовилась від спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_3 , про що ОСОБА_2 неодноразово говорили родичі телефоном, поки ще спілкувались;

ОСОБА_2 приймала участь у похованні (оплаті ритуальних послуг) померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ;

ОСОБА_1 чинить шалений тиск на ОСОБА_2 та її дітей, а саме: вчиняє різного роду сварки, психологічно тисне на дітей та ОСОБА_2 , що є протиправним і принизливим для ОСОБА_2 і її дітей, що дане психологічне знущання негативно впливає на родину та життя ОСОБА_2 ;

за період з дня смерті чоловіка - батька дітей ( ОСОБА_3 ) бабуся ОСОБА_1 жодного разу не проявляла інтересу до дітей в частині їх виховання;

кожний телефонний дзвінок ОСОБА_1 супроводжувався сварками, обвинуваченнями дітей і ОСОБА_2 , що вони (діти ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ) не є онуками ОСОБА_1 і не мають права на спадщину;

ОСОБА_1 від себе та за діда ОСОБА_4 подала до судів України понад 36 судових позовів, з метою відібрати будинок, в якому живуть діти та інше майно, яке було придбано батьками дітей;

ОСОБА_1 у позовних заявах звинувачує ОСОБА_2 у смерті чоловіка, неповазі до його батьків, намаганні відібрати майно у батьків чоловіка, дітей вважає сторонніми особами;

ОСОБА_1 подає нові позови, зловживаючи судовою владою, тим самим чинить моральний тиск на дітей і завдає матеріальних збитків ОСОБА_2 ;

ОСОБА_1 використовує свою посаду в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, щоб сплачувати за численні судові позови та тримати адвокатів, які подібно «колекторам» доводять родину ОСОБА_2 до моральних страждань;

ОСОБА_1 продовжує знущатися з ОСОБА_2 та її дітей, подаючи численні позови одного майнового характеру, з метою відібрати у дітей (онуків) абсолютно все майно, яке належить родині.

2) Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати відомості, поширені нею у позовній заяві від 30.08.2022 та у заявах, направлених ректору Київського національного університету імені Тараса Шевченка, у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом направлення на її адресу реєстрації та до Київського національного університету імені Тараса Шевченка нотаріальної заяви про те, що ОСОБА_2 поширена недостовірна інформація, така, що не відповідає дійсності, порушує права, свободи, порочить (ганьбить) честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 , а саме те, що:

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від тромбоемболії;

25.02.2020 ОСОБА_2 дізналася від ОСОБА_1 , що будинок (по АДРЕСА_1 ) не переоформлено на ОСОБА_2 , що було домовлено при укладанні угоди; що будинок (по АДРЕСА_1 ) придбано ОСОБА_2 та її чоловіком;

ОСОБА_4 - лежачий інвалід з 2013 року, що встановлено слідства у двох досудових кримінальних провадженнях;

ОСОБА_2 направляла ОСОБА_1 нотаріально посвідчену заяву, у якій запропонувала вирішити всі майнові питання у позасудовому порядку, шляхом підписання договору поділу спадкового майна та запропонувала взяти ОСОБА_1 на своє повне забезпечення;

ОСОБА_1 подано безпрецедентну кількість судових позовів з метою залякати ОСОБА_2 , щоб вона добровільно відмовилась від спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_3 , про що ОСОБА_2 неодноразово говорили родичі телефоном, поки ще спілкувались;

ОСОБА_2 приймала участь у похованні (оплаті ритуальних послуг) померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ;

ОСОБА_1 чинить шалений тиск на ОСОБА_2 та її дітей, а саме: вчиняє різного роду сварки, психологічно тисне на дітей та ОСОБА_2 , що є протиправним і принизливим для ОСОБА_2 і її дітей, що дане психологічне знущання негативно впливає на родину та життя ОСОБА_2 ;

за період з дня смерті чоловіка - батька дітей ( ОСОБА_3 ) бабуся ОСОБА_1 жодного разу не проявляла інтересу до дітей в частині їх виховання;

кожний телефонний дзвінок ОСОБА_1 супроводжувався сварками, обвинуваченнями дітей і ОСОБА_2 , що вони (діти ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ) не є онуками ОСОБА_1 і не мають права на спадщину;

ОСОБА_1 від себе та за діда ОСОБА_4 подала до судів України понад 36 судових позовів, з метою відібрати будинок, в якому живуть діти та інше майно, яке було придбано батьками дітей;

ОСОБА_1 у позовних заявах звинувачує ОСОБА_2 у смерті чоловіка, неповазі до його батьків, намаганні відібрати майно у батьків чоловіка, дітей вважає сторонніми особами;

ОСОБА_1 подає нові позови, зловживаючи судовою владою, тим самим чинить моральний тиск на дітей і завдає матеріальних збитків ОСОБА_2 ;

ОСОБА_1 використовує свою посаду в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, щоб сплачувати за численні судові позови та тримати адвокатів, які подібно «колекторам» доводять родину ОСОБА_2 до моральних страждань;

ОСОБА_1 продовжує знущатися з ОСОБА_2 та її дітей, подаючи численні позови одного майнового характеру, з метою відібрати у дітей (онуків) абсолютно все майно, яке належить родині.

3) Стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

27.02.2023 судом постановлено ухвалу про залишення позову без руху та надано строк для усунення його недоліків.

10.04.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

20.09.2012 ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_11 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 219,6 кв.м та земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,1017 га.

14.02.2020 була видана довідка, згідно з якою ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок хронічної ішемічної хвороби серця, артеріальної гіпертонії.

30.04.2020 адвокат ОСОБА_8 склала і підписала відповідь на відзив по справі №369/4451/20.

Згідно з архівною довідкою Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 03.06.2020 №010-17/918 ОСОБА_4 з 15.06.2005 по 14.06.2006 був зарахований на посаду провідного інженера Ботанічного саду Київського національного університету імені Тараса Шевченка на умовах строкового трудового договору, з 14.06.2006 вважається таким, що працює на посаді постійно, 28.02.2014 був звільнений за власним бажанням.

ОСОБА_2 склала і підписала заяву, адресовану ректору Київського університету імені Тараса Шевченка, з вимогою надати оцінку соціальної поведінки робітника ОСОБА_1 щодо вчинення нею факту морального і матеріального тиску (у вигляді численних позовів) ОСОБА_1 на онуків та неї, провести службове розслідування щодо неправомірних дій по відношенню до неї та її малолітніх дітей з боку ОСОБА_12 в межах компетенції вжити заходів щодо припинення ОСОБА_1 протиправних, аморальних дій по відношенню до онуків та невістки.

12.11.2020 Голосіївське УП ГУНП у м. Києві листом №Д2649/125/47/2020 повідомило ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження №0003024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України.

01.07.2021 за результатами розгляду скарги ОСОБА_13 ВКДКА відносно адвоката ОСОБА_8 було прийняте рішення №VІІ - 005/2021 про притягнення до дисциплінарної відповідальності за поширення відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_9 неправдивих відомостей.

23.11.2021 Борщагівською сільською радою Бучанського району Київської області було винесено рішення №724/10, яким визначено способи участі ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , встановлено графік спілкування: кожної першої суботи місяця з 11 до 15 год., кожної третьої неділі місяці з 15 год., безперешкодне спілкування по телефону та в месенджерах.

28.01.2022 ОСОБА_2 склала і підписала заяву, адресовану ректору Київського університету імені Тараса Шевченка, з вимогою надати оцінку соціальної поведінки робітника ОСОБА_1 від профспілкової організації університету щодо скоєного факту морального тиску (у вигляді численних позовів) ОСОБА_1 на онуків та неї.

22.08.2022 Київським апеляційним судом було винесено постанову по справі №760/28357/20, згідно з якою частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

30.08.2022 ОСОБА_2 склала і підписала позовну заяву, де відповідачем є ОСОБА_1 , про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

18.09.2022 адвокат Зарубіна Т.М. звернулась з адвокатським запитом до Університетської клініки Київського університету імені Тараса Шевченка з вимогою надати відомості про те, чи звертався ОСОБА_4 до цієї медичної установи та надати виписки з історії його хвороб.

27.09.2022 за місцем роботи ОСОБА_1 , як заступнику начальника планово-фінансового відділу, було видано позитивну характеристику.

ОСОБА_1 оплатила вартість послуг ТОВ «Ритуальний дім «Спокій» з організації поховання сина ОСОБА_3 в розмірі 298860 грн.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі з 27.08.2020.

Частиною 1 ст. 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Згідно з частинами першою, четвертою, шостою та сьомою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (стаття 297 ЦК України).

Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності (частина друга статті 302 ЦК України).

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 № 1 судам роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Слід врахувати, що відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Оцінюючи докази, надані позивачем, суд не приймає ті з них, які не стосуються особисто позивача та відповідача, зокрема відомості про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_8 , ухвалене щодо неї судове рішення та адвокатські запити Зарубіної Т.М., оскільки вони не містять інформації щодо предмету доказування.

Щодо решти доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суд відзначає, що позивач не надала доказів поширення інформації, яку вона вважає недостовірною, відповідачем, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб. Сам по собі факт складання відповідачем заяв на ім`я ректора університету за місцем роботи позивача не є беззаперечним доказом їх направлення до університету.

Також суд вважає, що звернення ОСОБА_2 до суду з позовом, відповідачем за яким є ОСОБА_1 , в якому ОСОБА_2 , як позивач, викладає своє обґрунтування доводів, якими обґрунтовані заявлені нею позовні вимоги, також не можна вважати поширенням недостовірної інформації. Зазначені доводи мають оцінюватись не з точки зору їх достовірності чи недостовірності як інформації щодо конкретної фізичної особи, а з точки зору доведеності чи недоведеності певними доказами тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Крім того, обраний позивачем спосіб захисту прав - вимога спростувати відомості, поширені відповідачем шляхом направлення на її адресу реєстрації та до Київського національного університету імені Тараса Шевченка нотаріальної заяви про те, що певна інформація, поширена відповідачем, є недостовірною, є неналежним способом захисту порушеного права, оскільки доказів того, що відповідач поширювала інформацію у заявах, які були нотаріально посвідчені, та направлялись позивачу та за місцем її роботи, суду не надано.

Суд відзначає, що фактично вимоги про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимоги визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 у позовній заяві від 30.08.2022 та у заявах, направлених відповідачем, ректору Київського національного університету імені Тараса Шевченка, а тому вони задоволенню не підлягають, оскільки суд відмовив у задоволенні первісної вимоги.

Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4-5, 7-13, 76-81, 89, 223, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ж. І. Кордюкова