СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/17785/22

пр. № 2/759/1309/23

15 вересня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що 07.03.2008 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 . Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25.10.2016 року у справі №759/11165/16-ц шлюб між ними розірвано. З часу народження сина батько майже не цікавився його життям, вибором школи, гуртків, оплатою всіх рахунків та утриманням дитини завжди займається вона. Після розлучення вона запропонувала відповідачу виконувати батьківські обов`язки по відношенню до дитини, взяти на себе половину відповідальності, у тому числі і фінансової. Відповідач, хоч і не дав прямої відмови, проте продемонстрував байдужість і фактично не проявляв жодного бажання бути присутнім в житті сина, погодити графік зустрічей з ним, водити на гуртки, допомагати матеріально. Натомість одного разу він спробував забрати сина зі школи без відома матері, однак йому цього не дозволили зробити в школі, адже там його ніхто ніколи не бачив та не знав, оскільки він ніколи не цікавився шкільним життям сина, не був знайомий із вчителями, не брав участі у вихованні та навчанні дитини. Пізніше вона спробувала організувати спільну прогулянку, на якій відповідач зміг би поспілкуватися з сином, проте жодного бажання та намагань налагодити який- небудь контакт з боку батька не було, замість спілкування з дитиною, відповідач влаштовував сварку з нею. На наступну прогулянку відповідач не прийшов, проігнорувавши можливість зустрітися з сином. З того часу сторони ніяк не спілкувались.

Вона попросила відповідача надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, оскільки син повинен був взяти участь у змаганнях з хокею, однак відповідач почав вимагати від неї розписку про те, що він не повинен платити їй аліменти. Пояснення, як для дитини важливі ці закордонні змагання, як він любить свої заняття спортом та скільки сил вкладає у це не переконали батька, оскільки його цікавили лише гроші. Першого разу вона написала відповідачу таку розписку, але в подальшому вона змогла вирішити це питання в органі опіки та піклування. Вона ніколи не чинила відповідачу перешкоди у спілкуванні чи зустрічах з дитиною, тож фактично відповідач самоусунувся від виконання своїх зобов`язань щодо дитини, покладених на нього нормами сімейного законодавства. З початку повномасштабної війни відповідач жодного разу не поцікавився, чи в безпеці син, чи все у нього добре, хоча вони з дитиною проживають у районі, який знаходився під активним обстрілом. Таку поведінку батька, який хоче зберегти хоча б які-небудь стосунки з сином, не можна назвати адекватною. Натомість коли через 8 місяців закінчився строк дії банківської карти, куди він надсилав мінімальні кошти, відповідачу одразу написав, адже це спричинило йому незручності. Це зокрема свідчить про те, що можливість написати та зв`язатися з нею та сином він мав, проте просто не бажав цього робити.

Коли вона розглядала варіант отримати візу до Канади і їй знову був необхідний дозвіл відповідача, він вкотре відмовився робити щось заради блага дитини та почав вимагати повну відмову від аліментів взамін на цей дозвіл, який би дав можливість дитині виїхати до безпечного місця з країни, яка знаходиться у стані війни. Натомість, коли вона запропонувала відмовитися від батьківських прав в обмін на розписку по аліментах, відповідач одразу проявив активний інтерес та декілька разів цікавився як просувається справа. Роками відповідач послідовно не виявляв жодного бажання бути присутнім у житті сина, брати участь у його вихованні та утриманні, жодного емоційного зв`язку з дитиною побудувати не вдалось, більше того, він робив усе, аби повністю усунутися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дитина не сприймає відповідача як свого батька, натомість батьком вважає свого вітчима, з яким у нього вибудувались чудові теплі стосунки. Зі свого боку вона завжди самовіддано опікується дитиною, син навчається на відмінно у приватній школі, займався та займається багатьма видами спорту. Дитина протягом усього часу була на повному забезпеченні та утриманні матері, вона турбується про його виховання, цікавиться його шкільним життям, самостійно несе всі витрати на утримання дитини, турбується про здоров`я, про духовний розвиток, про фізичне вихованняю, створює та забезпечує усі необхідні умови для здорового та повноцінного фізичного і духовного росту й розвитку дитини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2022 року визначено головуючого суддю Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О. (а.с. 55-56).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.12.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та зобов`язано службу у справах дітей Боярської міської ради надати висновок доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с. 58).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.05.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 103).

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду клопотання, в якому просили розглядати справу без їх участі, позов підтримують та просять задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечували.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений за адресою реєстрації, причини неявки суду невідомі, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову, проте дійсність намірів відповідача судом достовірно не встановлена.

Служба у справах дітей Боярської міської ради в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду клопотання, в якому просили розглядати справу без участі третьої особи та прийняти рішення згідно вимог чинної законодавства.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що 07.03.2008 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний актовий запис № 279, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.03.2008 року (а.с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 батьками якоє є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.08.2008 року (а.с. 16).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києві від 25.10.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 26-27).

Згідно акту Боярської міської ради Фастівського району Київської обл. від 16.09.2021 року № 1453 за адресою: АДРЕСА_1 з 2020 року по теперішній час проживають без реєстрації: ОСОБА_1 , 1984 року народження, ОСОБА_6 , 1980 року народження, ОСОБА_3 , 2008 року народження, ОСОБА_7 , 2019 року народження (а.с. 23).

13.09.2021 року на адресу ОСОБА_2 рекомендованим листом направлено повідомлення про подорож ОСОБА_3 до Білорусії та Австрії (а.с. 47).

07.10.2021 року Рішенням Боярської міської ради Київської обл. № 9/72 затверджено висновок Служби у справах дітей щодо підтвердження місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для її тимчасового виїзду за межі України (а.с. 24).

Згідно додатку 1 до рішення виконавчого комітету Боярської міської ради Київської обл. № 9/72 від 07.10.2021 року - висновку про підтвердження місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для її тимчасового виїзду за межі України "Батько малолітньої дитини надати нотаріально завірений дозвіл на виїздне може по причині відсутності будь-яких контактів з дитиною та її матір`ю, також, відсутня оплата аліментів на дитину, батько не приймає ніякої участі в житті сина, мати рекомендованим листом повідомила батька про намір виїзду дитини за кордон для участі у змаганнях" (а.с. 25).

На підтвердження забезпечення сина ОСОБА_3 матір`ю ОСОБА_1 суду надано копії квитанціїй про оплату за навчання, відвідування занять, оздоровлення в санаторії (28, 29, 46).

Згідно сертифікату досягнень, ОСОБА_4 7-А клас має гарні характеристики та досягнення (а.с. 30-34).

Згідно договорів про навчання, який укладений з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 навчався у приватному вищому навчальному закладі "Європейський університет" (а.с. 35-37).

Згідно договорів про надання освітніх послуг, який укладений з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 навчався у закладі освіти "Приватний загальноосвітній навчальний заклад "Мідгард" (а.с. 38-43).

ОСОБА_1 подана заява про зарахування ОСОБА_3 до "Приватного навчального закладу "Європейський колегіум" (а.с. 44-45).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Факт свідомого нехтування відповідачем ОСОБА_2 своїми обов`язками щодо виховання дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. В даному випадку матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_3 , яке має систематичний характер.

Поважних причин, які б перешкоджали ОСОБА_2 виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню сина ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч.1 ст.12 та ч.2 ст.15 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного суду України в п.16 постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Необхідно зазначити, що ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що було встановлено судом, виходячи з поведінки відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Таким чином суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи.

Суд враховує висновок від 09.03.2023 року № 7/31 Служби у справах дітей Боярської міської ради Київської області, згідно якого на підставі всіх розглянутих документів та згідно чинного законодавства, враховуючи думку членів комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Боявської міської ради, служба у справах дітей Боярської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 85-87).

Враховуючи наведене та те, що в судових засіданнях дослідженими доказами та поясненнями сторін встановлено винну поведінку ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_3 , яка полягає в ухиленні від виконання ним батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, нехтує потребами своєї дитини, будь яких доказів на спростування вказаного ним не надано, а тому вважає можливим задовольнити позов про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини - сина ОСОБА_8 , що на думку суду відповідатиме інтересам останнього.

Суд також роз`яснює відповідачу ОСОБА_2 , що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Позивачем не заявлені вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, у зв`язку з чим судові витрати судом не розподіляються.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, уродженка м. Києва, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактична адреса поживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, уродженець м.Києва, РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Дарницьким РУГУ МВС України в м. Києві 10.07.2001 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Треті особи: Служба у справах дітей Боярської міської ради, , місцезнаходження: Київська обл., м.Боярка, вул. М.Грушевського, 39.

Повний текст рішення виготовлено 20.09.2023 року.

Суддя Ю.О.Твердохліб