Справа № 705/2067/23
Провадження № 2/698/242/23
УХВАЛА

19 вересня 2023 р. суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області Баранов О.І., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Уманьводоканал» про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

19.09.2023 року у порядку здійснення автоматизованого розподілу судових справ головуючим суддею у вказаній вище справі було визначено суддю Баранова О.І..

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України до вирішення питання про відкриття провадження у справі заявляю собі самовідвід з наступних підстав.

15.02.2023 року Черкаським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі № 580/692/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Катеринопільського районного суду Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Зокрема, однією з позовних вимог ОСОБА_1 є вимога щодо визнання протиправними дій судді Баранова О.І. щодо неналежного надання відповіді на заяву позивача від 30.01.2023 року до Катеринопільського районного суду про забезпечення можливості дистанційного ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 705/4415/20. На час вирішення питання про самовідвід судовий розгляд справи № 580/692/23 триває.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 55 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суддя повинен своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини останнім наведено основні критерії відсутності упередженості судді (https://zib.com.ua/ua/140651.html): за суб`єктивний критерій повинні братися до уваги особисті переконання і поведінка певного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість в конкретній справі. Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Мається на увазі, що під час ухвалення рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. У зв`язку з цим, варто мати на увазі, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну значимість або, іншими словами, «справедливість повинна не тільки вершитися, але має бути також очевидно, як вона вершиться». Крім цих суб`єктивних і об`єктивних критеріїв необхідно також враховувати питання внутрішньої організації та існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід суддів. Такі правила виражають заінтересованість національного законодавця з приводу усунення всіх обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості відповідного судді чи суду, та є спробою забезпечити неупередженість шляхом усунення причин таких проблем. Окрім забезпечення відсутності фактичної упередженості, вони спрямовані на усунення будь-якого прояву небезсторонності, і таким чином сприяють підвищенню довіри, яку суди мають вселяти громадськості у демократичному суспільстві. ЄСПЛ у рішенні у справі Paunoviж проти Сербії, №54574/07, 03.12.2019 наголосив, що будь-який суддя, стосовно якого є законні підстави для побоювань у відсутності неупередженості, повинен взяти самовідвід.

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема, рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії» важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

З огляду на наведене вище, вважаю за неможливе винесення об`єктивного рішення у даній справі, оскільки головуючий суддя у даній справі є стороною у справі № 580/692/23, позивачем у якій є позивачка у даній справі. Вказані обставини, як на думку головуючого судді, можуть викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості судді під час розгляду справи № 705/2067/23 по суті.

На підставі викладеного, заявляю самовідвід.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Самовідвід головуючого судді Баранова О.І. у цивільній справі №705/2067/23 задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.І. Баранов