Ухвала

14 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 757/76933/17

провадження № 61-7308ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс банк», третя особа ? Національний Банк України, про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Касаційна скарга не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду, оскільки не у повній мірі відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16, у постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 703/1518/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зроблено висновок, що під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Разом з цим зміст вказаних постанов суду касаційної інстанції свідчить, що вони постановлені не у подібних правовідносинах.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає також пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме:

суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи - пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України;

суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів - пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України.

ОСОБА_1 вказує, що після передачі справи на розгляд Голосіївського районного суду міста Києва (у зв`язку зі зміною підсудності) суд не розглянув його клопотання про витребування у відповідача матеріалів кредитної справи. Це ж саме клопотання не розглянуто й Київським апеляційним судом. Разом з тим аналіз матеріалів справи свідчить, що таке клопотання розглянуто і протокольною ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 червня 2018 року витребувано у ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Сенс банк», кредитну справу ОСОБА_1 .

Відхилення судом клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом його касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року також не є самостійною підставою касаційного оскарження.

Тому вказані доводи касаційної скарги не свідчать про підтвердження підстави касаційного оскарження, передбаченої пункту 3 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Посилаючись на те, що суд встановив обставини, які мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, заявник посилається на безпідставне врахування апеляційним судом судових рішень у справі № 761/38881/14-ц. Проте доводи заявника щодо недопустимості доказів зводяться до незгоди із судовими рішеннями, що набрали законної сили. Тому такі доводи касаційної скарги не свідчать про обґрунтованість посилання на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 4 частини третьої статті 411 ЦПК України.

Твердження заявника про наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 411 ЦПК України, спростовується матеріалами цієї справи, які раніше передані до Верховного Суду.

З огляду на викладене, посилання скаржника на необхідність дослідження та надання оцінки кредитній справі (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) теж не є самостійною підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки заявлена у касаційній скарзі підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, не визнана обґрунтованою.

Ураховуючи наведене, позивачу необхідно подати до Верховного Судупідписану касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 лютого 2023 року, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 19 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 серпня 2023 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков