20.09.2023 Суддя Бугера О. В..
Справа № 644/2468/23
Провадження № 2/644/827/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

за участі секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

УСТАНОВИВ:

Позивачем, 03.05.2023 року, до суду подано відповідний позов. Позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідачів щодо дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . А також просили покласти на відповідачів судові витрати пов`язані із розглядом справи.

В обґрунтування позову зазначили, що батьками малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідачі у справі, які одружені, але разом не мешкають. За час шлюбу у відповідачів народилося двоє дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Донька, за домовленістю батьків, мешкає разом з батьком, а син з матір`ю. З квітня 2021 року родина перебуває на обліку Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, оскільки від сусідів надходили звернення щодо неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків. Відповідачка разом з дітьми, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , вживала алкогольні напої та вела асоціальний спосіб життя. Представниками служби здійснювались виходи додому до відповідачки та проводились профілактично-роз`яснювальні бесіди, вона попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, про вплив залежностей у батьків на розвиток дітей та про формування ідеології здорового способу життя, надавались послуги консультування з питань працевлаштування, соціальної профілактики, за результатами виходів складались акти, в подальшому надавалась послуга соціального супроводу, під час якої відповідачка лише частково виконувала рекомендації фахівців. Ситуація не змінювалась, черговий раз, 10.09.2021 року, було здійснено спільний вихід спеціаліста ССД по Індустріальному району, фахівця ВСР по Індустріальному району та співробітника сектору ювенальної превенції Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області за адресою мешкання родини та з`ясовано, що в оселі відсутні продукти харчування, місце перебування матері невідомо, батько дитини мешкає окремо, малолітній ОСОБА_6 вже тривалий час хворіє, за отриманням медичної допомоги для дитини батьки не зверталися, відповідачка повернулася додому в стані сильного алкогольного сп`яніння. Було прийнято рішення про вилучення дитини, складено акт та протокол, дитину госпіталізовано до медзакладу, та поставлено на облік, як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із неналежним виконанням батьків їх батьківських обов`язків. В подальшому, дитину було влаштовано до будинку дитини, вже під час військового стану дитину було переведено до центру соціальної підтримки дітей та сімей, де дитина перебуває і наразі. Після вилучення дитини відповідачі звертались до служби, в окремому порядку, з питання повернення дитини, їм були надані роз`яснення, було отримано запити для проходження обстеження у нарколога, психіатра, та отримання характеристики від дільничного інспектора поліції за місцем проживання. Разом з цим, відповідач надав пояснення, що не вважає себе біологічним батьком дитини, тому у подальшому не має наміру виконувати батьківські обов`язки щодо хлопчика. В 2021 році відповідачка повідомила службу, що вона лише пройшла лікування в наркологічному диспансері, впродовж 2022 року, та на момент звернення до суду в 2023 році, до служби батьки не звертались та не цікавились долею дитини, питанням повернення сина. Після прийняття рішення службою про доцільність звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, з`явилася відповідачка та в черговий раз їй надані роз`яснення щодо процедури повернення дитини, видано оновлені запити, але станом на день звернення до суду відповідачка жодної інформації не надала. Тобто, батьки дитини, відповідачі у справі, свідомо самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, участі у житті, та доля дитини для них не цікава.

Представник позивача подала суду заяву, в якій вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, провести розгляд справи за їх відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила також врахувати, що 11.07.2023 року до суду прибувала відповідачка ОСОБА_2 , їй було надано час для звернення до служби, але вона до служби так і не прибула, документів жодних не подавала. Відповідач ОСОБА_3 жодного разу не був прийомі в службі за період розгляду справи в суді, враховуючи його позицію щодо відсутності біологічного споріднення із дитиною, долею хлопчика не цікавився.

Відповідачі, безпосередньо в судове засідання, жодного разу не з`явились, про час та дату розгляду справи повідомлялись за місцем проживання, реєстрації та шляхом надсилання СМС-повісток на особистий номер телефону. Будь-яких заяв, відзиву на позов до суду не подавали. Відповідачка ОСОБА_2 прибула до суду 11.07.2023 року та особисто отримала копію позову з додатками, ознайомлена була із датою судового розгляду, але в судове засідання призначене на 15.09.2023 року, не з`явилась, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи думку представника позивача, що суд вважає з можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У відповідності зі ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. Дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Відповідачі у справі одружені, однак разом не мешкають, є батьками малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитина народилась в м. Харків, за даними копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18.06.2016, дитина проживала із матір`ю, відповідачкою у справі ОСОБА_2 .. Відповідачі також мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкає із батьком - відповідачем ОСОБА_3 ..

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.04.2021 року спеціалісти ССД по Індустріальному району та фахівці відділу соціальної роботи по Індустріальному району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра», на підставі звернення сусідів щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, здійснили вихід за адресою мешкання родини. За результатами відвідування з матір`ю дітей було проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду, під час якої останню попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків та складено акт обстеження умов проживання. Разом з цим, за результатами оцінки потреб сім`ї проведеними ВСР по Індустріальному району були виявлені складні життєві обставини у родині, через безробіття матері та низький виховний потенціал батьків. Із інформації наданої ВСР по Індустріальному району слідує, що ОСОБА_2 надавалась послуга соціального супроводу, під час якої жінка лише частково виконувала рекомендації фахівців. ОСОБА_2 були надані послуги консультування з питань працевлаштування, соціальної профілактики, надавалось роз`яснення норм чинного законодавства України щодо наслідків неналежного виконання батьківських обов`язків. Під час візитів спостерігалось, що мати, іноді, мала ознаки вживання алкогольних напоїв. Із жінкою було проведено бесіди про вплив залежностей у батьків на розвиток дітей та про формування ідеології здорового способу життя.

З інформації наданої КНП «Міська поліклініка № 9» Харківської міської ради встановлено, що ОСОБА_7 перебуває під наглядом фахівців та лікаря-педіатра, з яким укладена декларація про надання первинної медичної допомоги, але батьки перестали опікуватись здоров`ям дитини починаючи з 2021 року.

10.09.2021 року, повторно, за електронним зверненням сусідів, було здійснено спільний вихід спеціаліста ССД по Індустріальному району, фахівця ВСР по Індустріальному району та співробітника сектору ювенальної превенції Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області за адресою мешкання родини. Під час відвідування з`ясовано, що в оселі відсутні продукти харчування, місце перебування матері невідомо, батько дитини мешкає окремо, малолітній ОСОБА_6 , вже тривалий час хворіє, за отриманням медичної допомоги для дитини батьки не зверталися. Дитина мала хворобливий вигляд, був зовні занедбаний, нагляд за хлопчиком здійснювала тітка ОСОБА_8 , яка й зателефонувала матері. ОСОБА_2 повернулася додому, та була в стані сильного алкогольного сп`яніння, тому подальший нагляд за сином здійснювати не мала можливості. У зв`язку з цим, було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини.

Згідно до протоколу тимчасового вилучення дитини з небезпечного середовища малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено та госпіталізовано до КНП «Обласна дитяча клінічна інфекційна лікарня № 8» Харківської обласної ради для медичного обстеження та лікування. За інформацією, наданою медичним закладом, встановлено, що за період перебування ОСОБА_1 в закладі за юридичною адресою ніхто з батьків дитину не відвідував, станом здоров`я та розвитком не цікавився, не звертався та не телефонував.

14.09.2021 року, через 3 місяці після вилучення дитини, до ССД по Індустріальному району звернулась відповідачка ОСОБА_2 , а 16.09.2021 року, більше ніж через 3 місяці, звернувся відповідач ОСОБА_3 , з питання повернення дитини на виховання та спільне проживання. Батькам дитини були надані запити для проходження обстеження у нарколога, психіатра, та отримання характеристики від дільничного інспектора поліції за місцем проживання. 21.09.2021 року ОСОБА_3 надав пояснення, що не вважає себе біологічним батьком дитини, тому у подальшому не має наміру виконувати батьківські обов`язки щодо хлопчика. 02.12.2021 року відповідачка надала до служби пояснення, що пройшла лише лікування в наркологічному диспансері, довідки з психдиспансеру та характеристики від дільничного інспектора поліції не отримала.

29.09.2022 року ОСОБА_1 було влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Обласний будинок дитини №2» Харківської обласної ради, який після введення воєнного стану в Україні та веденням бойових дій на території Харківської області ОБД № 2 було переміщено (евакуйоване) з м. Харкова. Про дату обставину відповідачка ОСОБА_2 була повідомлена службою. Після евакуації закладу до Івано-Франківської області мати дитини, ОСОБА_2 , періодично телефонувала на корпоративний телефон будинку дитини, цікавилася станом здоров`я, спілкувалася з сином.

У грудні 2022 року заходами ССД по Індустріальному району малолітнього ОСОБА_6 було переведено до комунального закладу «Харківський обласний центр соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» Харківської обласної ради (ХОЦСПДС «Надія»), який також є переміщеним (евакуйованим) з м. Харкова, та в якому дитина знаходиться на даний час. Про переведення дитини мати була повідомлена. Із інформації наданої ХОЦСПДС «Надія» встановлено, що за час перебування хлопчика у закладі батьки на зв`язок не виходили. Жодним із доступних способів долею дитини, психоемоційним станом, станом здоров`я, успіхами у навчанні чи його потребами вони не цікавились. Відповідно до інформації наданої ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області з`ясовано, що за місцем проживання ОСОБА_2 ,останнім часом, характеризується нейтрально, скарг від мешканців мікрорайону не надходило. Відповідно до ІПНП «ПОРТАЛ» встановлено, що 14.03.2023 у відношенні ОСОБА_2 працівниками ювенальної превенції Харківського РУП № 2 складені протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП та ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до наданого суду висновку Департаменту служб у справах дітей від 01.05.2023 року за № 161, визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком департаменту оскільки він є обґрунтованим та прийнятим після дослідження всіх обставин справи, після неодноразових заходів щодо можливості повернення дитини матері.

Відповідач ОСОБА_3 , не вважаючи себе біологічним батьком дитини, самоусунувся від участі у його житті, не опікується, долею дитини не цікавиться, будь-яких заходів щодо дитини після її вилучення не приймав. Відповідачка ОСОБА_2 , будь-яких активних заходів, спрямованих на повернення дитини, також не вживала, двічі зверталась до служби з приводу отримання консультації щодо повернення дитини та після їх отримання, не виконувала відповідні рекомендації, декілька разів цікавилась станом дитини під час перебування хлопчика в будинку дитини в період евакуації, в подальшому зацікавленості не виявляла. Під час розгляду справи прибула до суду лише один раз, та з моменту першого судового засідання з 11.07.2023 року до служби у справах дітей не прибула, не телефонувала.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що враховуючи поведінку батьків дитини, відсутність будь-якої участі в житті дитини протягом більше 2 років, вимоги позову підлягають задоволенню, таке рішення буде відповідати інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги немайнового характеру про позбавлення батьківських прав в сумі 1073,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 6, 19, 141, 150, 155, 157, 164, 165 СК України, ст.ст. 10, 12, 81, 95, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав щодо її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 1073,60 грн. в рівних частках, по 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок з кожного.

Повний текст рішення виготовлений 20.09.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

У зв`язку із оголошенням вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: суддя О.В. Бугера