Справа №302/1700/23
Провадження №2/302/302/23
Номер рядка звіту 59
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 смт. Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рішко Сергій Іванович до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Келечин Міжгірського району Закарпатської області, в сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

06 травня 1972 року між позивачкою та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, в результаті чого дружина змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Мати позивачки, ОСОБА_7 , померла 1958 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивачки, ОСОБА_2 , уклав шлюб із ОСОБА_8 , в результаті чого дружина змінила прізвище зі « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_5 ».

Подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_10 спільних дітей не мали.

У 1960 році ОСОБА_2 та ОСОБА_11 збудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі Спадковий будинок).

Батько позивачки, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на його частку у праві власності на Спадковий будинок, яку шляхом постійного спільного проживання та вступу у фактичне володіння і користування спадковим майном успадкували його дружина, ОСОБА_11 , яка стала єдиним повноправним власником даного будинку.

12 грудня 1997 року Келечинською сільрадою Міжгірського району Закарпатської області, ОСОБА_11 , було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №025535, яким посвідчувалося право власності на земельні ділянки загальною площею 0,60 га, призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовані в урочищі «Біля хати» та урочищі «Пікуй» в с. Келечин Міжгірського району Закарпатської області (далі Держакт №025535).

01 липня 2005 року було посвідчено заповіт ОСОБА_11 , яким вона все своє майно, в тому числі Спадковий будинок, заповідала позивачці.

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Хустського РНО Закарпатської області Дунаєва Ю. М. із заявою про прийняття спадщини до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Спадковий будинок по причині відсутності у спадковій справі та у спадкоємця правовстановлюючих документів на цей будинок та відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо цього будинку.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому висловлено прохання визнати за позивачкою право власності на Спадковий будинок.

Ухвалою суду від 15.09.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Представник позивачки адвокат Рішко С. І. подав заяву з проханням розглядати справу без його участі та участі його довірительки. Висловив позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника сільради. Висловлено позицію за якою сільська рада визнає вимоги заяви.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_12 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Келечин Міжгірського району Закарпатської області, в сім`ї ОСОБА_2 , 1914 р.н., та ОСОБА_3 , 1919 р.н. (а.с. 12).

06 травня 1972 року виконкомом Абранською сільської ради Воловецького району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , актовий запис №6, в результаті чого позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (а.с. 13).

01 червня 1958 року виконкомом Келечинської сільради Міжгірського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між батьком позивачки, ОСОБА_2 , та ОСОБА_8 , актовий запис №5, в результаті чого дружина змінила прізвище зі « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_5 » (а.с. 14).

Батько позивачки, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03.04.2008 відділом РАЦС Міжгірського РУЮ Закарпатської області (15).

Як вбачається з довідки Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області від 20.10.2021 №226, ОСОБА_2 , 1914 р.н., був постійним мешканцем АДРЕСА_2 , разом із ним на день смерті проживали і були зареєстровані:

1)ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - дружина;

2)ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - онук, який у 1992 році вибув в село Подобовець (а.с. 16).

Як свідчать інформаційні довідки зі Спадкового реєстру №67374575 та №67374579 від 18.11.2021, на випадок смерті ОСОБА_2 заповітів не залишав, спадкові справи за ним не заводилися, свідоцтва про право на спадщину за його майном не видавалися (а.с. 17, 18).

12 грудня 1997 року Келечинською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області, на підставі рішення від 25.06.1995, ОСОБА_11 , було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №025535, яким посвідчувалося право власності на земельні ділянки загальною площею 0,60 га, призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовані в урочищі «Біля хати» та урочищі «Пікуй» в с. Келечин Міжгірського району Закарпатської області (а.с. 29).

01 липня 2005 року секретарем Келечинської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області було посвідчено заповіт ОСОБА_11 , зареєстрований в реєстрі за №20, згідно якого вона все своє майно, в тому числі Спадковий будинок, заповідала позивачці (а.с. 20).

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 16.05.2006 року відділом РАЦС Воловецького РУЮ Закарпатської області (а.с. 19).

За змістом довідки Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області від 20.10.2021 №227, ОСОБА_11 , 1928 р.н., була постійною мешканкою АДРЕСА_1 , разом із нею да день її смерті ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с. 21).

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.10.2022 року у справі №302/914/22, яке набрало законної сили 17.11.2022, було задоволено позов ОСОБА_1 та визначено їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Келечин Міжгірського району Закарпатської області, тривалістю три місяці, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили (а.с. 24-26).

Як свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №67374547 від 18.11.2021, заповіт ОСОБА_11 від 01.07.2005 №20 не змінений і не скасований (а.с. 23).

Постановою від 07.09.2023 №96/02-31 приватний нотаріус Дунаєв Ю. М., з посиланням на норми Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 №296/5, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Спадковий будинок по причині відсутності у спадковій справі та у спадкоємця правовстановлюючих документів на цей будинок та відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо цього будинку. Як було встановлено нотаріусом, позивачка прийняла спадщину за майном померлої ОСОБА_11 як спадкоємець за заповітом шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову у від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався (а.с. 28).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на Спадковий будинок, позивачка позбавлена можливості оформити свої майнові та спадкові права в позасудовому порядку, а тому змушена звертатися до суду за захистом, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права.

Як свідчить витяг з погосподарської книги №229, виданого 20.10.2021 старостою с. Келечин Пилипецької сільської ради, згідно погосподарської книги померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 була власником Спадкового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0,05 га в ур. «Біля хати» в с. Келечин. Спадковий будинок був побудований орієнтовно у 1950 році. Свідоцтво на право власності на Спадковий будинок сільською радою не видавалося (а.с. 30).

Довідкою КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської селищної ради від 22.08.2023 №108 підтверджується, що станом на 31.12.2012 право власності на Спадковий будинок не зареєстровано (а.с. 36).

Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу, виданого 22.10.2021 ФОП ОСОБА_13 , зареєстрованого в реєстрі за №ТІ01:0343-0455-5922-4315, Спадковий будинок був побудований у 1960 році та має загальну площу 41,50 м2 (а.с. 31-35).

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 27 вересня 2023 року.

Суддя Пухальський С. В.