ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8491/23
провадження № 2/753/4932/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гусак О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

у травні 2023 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк», позивач) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 - відповідач) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач звернувся до позивача і підписав заяву про акцепт публічної пропозиції/угоди № PDV2-2745303. Відповідно до умов угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку.

АТ «Райффайзен Банк» є правонаступником за всіма юридичними правами та обов`язками АТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до статуту банку.

23 вересня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-164673530, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 83 246 грн. 62 коп. строком на 20 місяців з фіксованою процентною ставкою у розмірі 41,90 % річних, а позичальник зобов`язалась належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.

Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок клієнта. Проте, відповідач не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснювала щомісячного погашення кредитної заборгованості згідно умов договору погашення кредиту та відсотків за кредитом, в зв`язку з чим станом на 24 лютого 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить суму в розмірі 88 233 грн 22 коп.

Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконанням відповідачем договірних зобов`язань, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, банк вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути зазначений борг із відповідача на користь позивача в примусовому порядку.

Ухвалою від 7 червня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18.

Таким чином, листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 7 грудня 2018 року відповідач звернувся до позивача і підписав заяву про акцепт публічної пропозиції/угоди № PDV2-2745303. Відповідно до умов угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку.

АТ «Райффайзен Банк» є правонаступником за всіма юридичними правами та обов`язками АТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до статуту банку.

Між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-164673530, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 83 246 грн 62 коп строком на 20 місяців з фіксованою процентною ставкою у розмірі 41,90 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок клієнта. Проте, відповідач не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснювала щомісячного погашення кредитної заборгованості згідно умов договору погашення кредиту та відсотків за кредитом, в зв`язку з чим станом на 24 лютого 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить суму в розмірі 88 233 грн. 22 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 80 260 грн. 59 коп., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 12 737 грн. 22 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 7 972 грн. 63 коп., у тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 7 880 грн. 50 коп.

Наданий стороною позивача розрахунок, відповідачем спростовано не було, як і не було надано доказів належного виконання договірних зобов`язань за укладеним між сторонами кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 цього Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів, на спростовання викладених позивачем обставин та розміру заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, суду в ході розгляду справи надано не було.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідача доводи позову не спростовані та не надано суду доказів належного виконання кредитних зобов`язань, а відтак суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 4, 7, 12-13, 19, 76, 77, 79, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280, 288, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

позов акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, ) заборгованість у розмірі 88 233 грн 22 коп. та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2 684 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Гусак