Провадження № 2/638/1151/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Черкашиної Д.А.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, в кій просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.09.2010 року, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначивши розмір аліментів в розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини.

В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що її матеріальний стан змінився, зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти, ліки, одяг та послуги. На дату звернення із позовною заявою до суду розмір аліментів, який був визначений за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.09.2010 року, значно менший ніж прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років. Відповідач є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він може сплачувати аліменти на рівні частки з усіх видів заробітку (доходу), де саме працює відповідач їй невідомо, бо протягом багатьох років вони не підтримують друг з другом відносини. Крім того, відповідач жодним чином не бере участі в утриманні та вихованні дитини, має заборгованість зі сплати аліментів, що поставило позивача у скрутне матеріальне становище.

В зв`язку із цим позивач просить її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та збільшити розмір аліментів.

Відповідачем ОСОБА_2 поданий до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування заперечень проти позовних вимог посилається на те, що згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.09.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, стягнуто з нього аліменти на користь позивача на утримання їх дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 800,00 грн. до повноліття дитини.

Також, ним зазначено, що у даному позові позивач просить суд підвищити розмір аліментів, що стягуються з нього, у зв`язку із зміною, на її думку, матеріального стану позивача, ціни на продукти, ліки, одяг та послуги, при цьому, позивач не конкретизує безпосередні витрати на дитину, які саме ліки і на яку суму потребує дитина, які саме послуги потребує, і яка саме їх вартість. Отже, у позові не наведено доказів того, які витрати йдуть у позивача щомісячно на потреби дитини. Позивач немає достовірних відомостей про те, де саме працює та чи працює відповідач на момент подання позову до суду і чи отримує він заробітну плату або інший дохід, проте, вона вважає незрозуміло на підставі чого, що відповідач є працездатною людиною, стан його здоров`я дозволяє працювати і він може сплачувати як аліменти частки від усіх видів своїх доходів.

Відповідач просить суд звернути увагу на те, що він є дуже хворою людиною, знаходиться під постійним наглядом терапевта, окуліста, хірурга, нефролога. У зв`язку з початком військових дій він пройшов медичну комісії від військомату та згідно виписки з медичної картки Національного інституту терапії ім. Любові Малої отримав наступні діагнози: гіпертонічна хвороба II стадії, ступінь 3; ішемічна хвороба серця дифузний кардіосклероз, атеросклероз аорти; кальциноз ЛКА; комбінована дисліпідемія; гіперурикемія.СН I ст. із збереженою фракцією викиду лівого шлуночка (ФВ=63%), I функціональний клас, рихик високий; ангіопатія сітківки та гіпертоничним типом; хронічна хвороба нирок II ст. (ШКФ ЕРІ 72 мл/хв/1,73 м2); сечокам`яна хвороба; хронічний пієлонефріт, стадія загострення; кіста лівої нирки. До того ж, згідно акту № 175 міської клінічної лікарні №14 імені Гіршмана відповідачу встановлено наступний діагноз: міопія високого ступеня; складний міопичний астігматизм обох очей, стан його зору становить: 1 око = 6 од., 2 око = 7,5 од.

У зв`язку з означеними діагнозами відповідачу було призначено ряд медичних препаратів, які він постійно приймав і раніше, на які він витратив (без допоміжних препаратів та препаратів для очей) 5319,00 грн. А його витрати на лікування на місяць складають 5300,00 грн. З-за стану свого здоров`я відповідач був змушений залишити останнє офіційне місце роботи у 2019 році, він працював торгівельним агентом, робота була пов`язана з пішими переміщеннями по місту, проте із-за проблем з ногами (артріт), він змушений був звільнитися з роботи. Знайти роботу за фаховою спеціалізацією фінанси та кредит, він не зміг, бо з 2004 року в банківській сфері пройшли значні скорочення, а пошук роботи, яка б була йому посильна без фізичних навантажень ні до чого не привела, так як головні проблеми при влаштування на роботу - це вік, відсутність досвіду роботи в тих сферах відносин, які йому знайомі. Було декілька випадків, коли відповідача брали на роботу без офіційного працевлаштування проте, потім звільняли без будь-яких пояснень та без оплати за пророблений час. На теперішній час, як зазначено відповідачем, його робота пов`язана з фрилансом (робота в інтернеті) без офіційного оформлення та гарантованої оплати праці.

Отже, як вважає відповідач, висновок позивача, викладений в позовній заяві, про те, що він є працездатним та його стан здоров`я дозволяє йому працювати та сплачувати аліменти в розмірі частини від усіх заробітків є помилковим та необгрунтованим, він не має постійного та регулярного доходу і відповідно до ст. 184 СК України суд може визначити йому розмір аліментів тільки в твердій грошовій сумі, як свого часу вирішив суд в рішенні від 13.09.2010 року. Суд при визначенні розміру аліментів повинен враховувати як стан здоров`я та матеріальний стан дитини так я стан здоров`я та матеріальний стан платника аліментів та ініші обставини, що мають суттєве значення.

Додатково відповідачем зазначено, що він проживає з батьками : батьком -пенсіонером 72 років та матір`ю у віці 67 років, в квартирі зареєстровані ще дві людини - його сестра та племінниця, які фактично з ними не проживають, що унеможливлює для них отримання житлової субсидії.

Нерегулярний дохід відповідача на місяць не перевищує 8000,00 грн., при цьому, витрати на їжу, одяг, комунальні послуги для нього становлять не менше 3000,00 грн., а витрати на лікування складають до 5000,00 грн., в зв`язку з чим, виконання позовних вимог ОСОБА_1 для нього є фактично неможливим.

Також, відповідач звертає увагу суду на те, що під час розлучення усі депозити (що до цього були оформлені на нього і позивача, окремо депозити самого відповідача складали суму еквіваленту 10000 доларів США) за його згодою були переоформлені на маму позивача, щоб зробити фінансове забезпечення для своєї доньки.

На цей час доходи його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка вже стала повнолітьою, 28.10.2022 року їй виповнилося 18 років є значно більшими доходів відповідача, так як вона є офіційним блогером в Інстаграм та заробляє кошти на рекламі, ця інформація є загальнодоступною.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.12.2021 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву, в якій остання просить позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, в сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд, відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положення ст.4 ЦПК України, ст.15 ЦК Україні, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.

Судом встановлено, що не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05 листопада 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено: шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісяця, починаючи з 12.07.2010 року і до її повноліття.

Постановою про арешт коштів боржника від 07.07..2021 року у рамках виконавчого провадження ВП №49025820, винесеної старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеіною О.С., за виконавчим листом №2-10384/2010 виданого 03.09.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісяця, починаючи з 12.07.2010 року, і до її повноліття, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та належать боржнику ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувач аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів позивач мотивує тим, що визначений до сплати попереднім рішенням суду розмір аліментів необхідно збільшити, оскільки матеріальний стан позивача змінився, зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти, ліки, одяг та послуги, на дату звернення із позовною заявою до суду розмір аліментів, який був визначений за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.09.2010 року, значно менший ніж прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, крім того, відповідач жодним чином не бере участі в утриманні та вихованні дитини, має заборгованість зі сплати аліментів, що поставило позивача у скрутне матеріальне становище, а тому вважає, що відповідач, будучи працездатним, якому стан його здоров`я дозволяє працювати, повинен сплачувати аліменти на рівні частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, вказані обставини лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отож, свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину при наявності вищенаведених обставин.

Законом України від 03.07.2018 за № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, задоволенню не підлягають.

Позивачем не обґрунтована необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, тобто не доведено належними та допустимими доказами, що дитина часто хворіє або з інших причин потребує більше коштів на утримання, також не доведено, що відповідач здатен сплачувати аліменти у такому розмірі на одну дитину.

Також, стороною позивача не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їх дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Натомість, відповідач оспорює, що він є працезданим та стан його здоров`я дозволяє працювати. При цьому, посилається на те, що він є хворою людиною, знаходиться під постійним наглядом терапевта, окуліста, хірурга, нефролога. У зв`язку з початком військових дій пройшов медичну комісії від військомата, де було виявлено ряд захворювань.

Із-за стану свого здоров`я був змушений залишити останнє офіційне місце роботи у 2019 році, на теперішній час, як зазначено відповідачем, його робота пов`язана з фрилансом (робота в інтернеті) без офіційного оформлення та гарантованої оплати праці, регулярного доходу він немає, його нерегулярний дохід на місяць не перевищує 8000,00 грн., при цьому, витрати на їжу, одяг, комунальні послуги для нього становлять не менше 3000,00 грн., а витрати на лікування складають до 5000,00 грн., він проживає зі своїми батьками: батьком - пенсіонером 72 років та матір`ю у віці 67 років, в квартирі зареєстровані ще дві людини - його сестра та племінниця, які фактично з ними не проживають, що унеможливлює для них отримання житлової субсидії, в зв`язку з чим, виконання позовних вимог ОСОБА_1 для нього є фактично неможливим.

Його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вже стала повнолітньою, ІНФОРМАЦІЯ_5 їй виповнилося 18 років, її доходи є значно більшими доходів відповідача, так як вона є офіційним блогером в Інстаграм та заробляє кошти на рекламі, ця інформація є загальнодоступною.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_4 », дата заповнення: 26 серпня 1997 року, вбачається, що в графі «сведения о работе» останній запис зроблений за № 27 від 31.05.2019 року: «Звільнений з посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України».

Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № IX- на ім`я ОСОБА_2 , виписаної Національним інститутом терапії ім. Любові Малої, останній отримав наступні діагнози: гіпертонічна хвороба II стадії, ступінь 3; ішемічна хвороба серця дифузний кардіосклероз, атеросклероз аорти; кальциноз ЛКА; комбінована дисліпідемія; гіперурикемія.СН I ст. із збереженою фракцією викиду лівого шлуночка (ФВ=63%), 1 функціональний клас, рихик високий; ангіопатія сітківки та гіпертоничним типом; хронічна хвороба нирок II ст. (ШКФ ЕРІ 72 мл/хв/1,73 м2); сечокам`яна хвороба; хронічний пієлонефріт, стадія загострення; кісти лівої нирки.

Згідно акту № 175 міської клінічної лікарні №14 імені проф. Гіршмана ОСОБА_2 встановлено наступний діагноз: міопія високого ступеня; складний міопичний астігматизм обох очей, він має дуже поганий зір (1 око = 6 од., 2 око = 7,5 од.).

З огляду на не доведеність існування обставин, які підтверджують зміну (погіршення) матеріального становища позивача, та зміну (покращення) матеріального або сімейного стану платника аліментів, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову та про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Оскільки, позивача за даною категорією справ звільнено від сплати судового збору, судом відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача, витрати по справі в частині судового збору необхідно залишити за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 265, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, - відмовити.

Витрати по справі судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова.

Повний текст судового рішення виготовлено 15.09.2023 року.

Головуючий: