13.09.2023 Провадження по справі № 2/940/373/23
Справа № 940/882/23
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Студінської Д.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тетіївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок,

встановив:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Порхун О.П. звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка ОСОБА_1 має у власності житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 14 від 31.08.2022 року та архівною довідкою, виданою 30.12.2021 року № 02-30-/677.

Позивачка звернулась до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на її житловий будинок. Проте, рішенням державного реєстратора про відмову в проведенні реєстраційних дій № 683448040 від 07.07.2023 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою позивачки у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: не подано документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, для реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилась державна реєстрація прав власності, згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому, позивачка не змогла надати державному реєстратору документу, що посвідчує її право власності на земельну ділянку під її житловим будинком через те, що вона не може її приватизувати, оскільки у період воєнного стану в Україні заборонена приватизація земельних ділянок, окрім приватизації земельних ділянок, власниками житлових будинків, які на них розташовані. У зв`язку з чим, у ОСОБА_1 виникло безвихідне становище, а саме, вона не може зареєструвати право власності на будинок, через те, що не є власником земельної ділянки під ним, і відповідно не може оформити належним чином земельну ділянку, оскільки не зареєстровано право власності на будинок.

За вказаних обставин, позивачка ОСОБА_1 звернулася за захистом своїх порушених прав до суду.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 09 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі до підготовче засідання.

У підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 не прибула, представник позивачки адвокат Порхун О.П. надіслала до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності та позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Тетіївської міської ради у підготовче засідання не прибув, через канцелярію суду подав клопотання, у якому зазначив, що Тетіївська міська рада визнає позав у повному обсязі. Разом з тим, просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи подані сторонами заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі доказив їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 1 за 2016-2022 роки фонду Р-21 «П`ятигірська сільська рада, село П`ятигори, Тетіївський район, Київська область» за гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахується житловий будинок (1985 року забудови) з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок з господарськими будівлями розташований на неприватизованій (комунальної форми власності) земельній ділянці, що підтверджується випискою, виданою 31 серпня 2022 року № 14 П`ятигірським старостинським округом виконавчого комітету Тетіївської міської ради (а. с. 8).

На цей житловий будинок позивачка ОСОБА_1 замовила технічний паспорт, який був виготовлений 18.01.2022 року комунальним підприємством «Тетіївське бюро технічної інвентаризації» виконавчого комітету Тетіївської міської ради (а. с. 9-11).

Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 68348040 від 07 липня 2023 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно А.Лавренюк відмовила у проведенні реєстраційних дій за заявою позивачки, оскільки подані нею документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: не було подано документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, для реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилась державна реєстрація прав власності, згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а. с. 12).

Наразі позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати своє право власності на житловий будинок у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку під цим будинком. Водночас, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право власності на земельну ділянку під цим будинком, оскільки право власності на житловий будинок не зареєстровано і відповідно вона не є власником цього будинку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення саме порушеного права особи, яка звернулася за судовим захистом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Відповідно до підпункту 5 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, зокрема безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, враховуючи наведені вище норми права, оцінюючи надані докази, беручи до уваги визнання відповідачем позову, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку, що відсутність у позивачки ОСОБА_1 документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не позбавляє її права набути права власності на вказаний будинок, втім в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити належним чином це право, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 16, 316, 317, 321, 328, 392 ЦК України, статтями 3, 10, 12, 81, 200, 206, 247, 264-268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Тетіївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. П`ятигори Тетіївського району Київської області, РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду: 18 вересня 2023 року.

Суддя С.В.МАНДЗЮК