Справа № 489/2284/23
Номер провадження 2/489/1295/23
21 вересня 2023 року місто Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа - Миколаївська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
В травні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в не приватизованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Ордер на вказану квартиру раніше був виданий на ім`я його матері, але у зв`язку з її смертю, договір найму був переукладений на позивача, як основного квартиронаймача відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 виданого Відділом обліку та розподілу житла виконкому Миколаївської міської ради. На даний час у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , крім позивача, зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня дружина позивача), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син позивача). Позивач зазначає, що з 2017 року він припинив прожити разом з відповідачем і ОСОБА_2 разом з сином добровільно з власної ініціативи виселилась та переїхали проживати до іншого житла. З того часу відповідач з сином у квартирі за вище зазначеною адресою не проживають, комунальні платежі не сплачують, власних речей в квартирі не мають та квартирою не цікавляться. На теперішній час реєстрація відповідача в квартирі створює труднощі позивачу при оплаті комунальних платежів, які він зобов`язаний сплачувати за всіх зареєстрованих осіб, а також реєстрація ОСОБА_2 створює перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні дій щодо приватизації квартири. Тому, позивач просить визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .
Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги підтримали, проти заочного розгляду не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзив не подав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до копії свідоцтва № НОМЕР_1 виданого Відділом обліку та розподілу житла виконкому Миколаївської міської ради, на підставі рішення виконкому міської ради №190 від 30.03.2001 про переоформлення особового рахунку, відкрито рахунок на гр. ОСОБА_1 на житлову площу, яку він займає по АДРЕСА_1 з правом укладення договору найму житлової площі. Особовий рахунок, відкритий раніше на цю житлову площу на ім`я гр. ОСОБА_4 закрито.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (копія заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2019 у справі №489/2446/19).
Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 05.05.2023, ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_5 ) засвідчили своїм підписом, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 не проживає з 2017 року.
Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України).
В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" №2 від 12.04.1985 зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 521/5887/17 від 27.08.2021 аналіз норм статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: не проживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин не проживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), яку ратифіковано Україною 17.07.1997 та яка набрала чинності для України 11.09.1997, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Суд враховує, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 засвідчили своїм підписом акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 05.05.2023, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за своїм місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 не проживає з 2017 року.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами позивача, підтвердили, що відповідач з 2017 року не проживає у кв. АДРЕСА_2 .
У спростування зазначених позивачем доводів відповідачем будь-яких доказів не надано.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не проживає (відсутня) без поважних причин понад 6 місяців в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на утримання квартири не несе, комунальні платежі не сплачує, що свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення, тому ОСОБА_2 є такою, що втратила право користування вище зазначеною квартирою.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .
На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_6 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.09.2023.

Суддя В. В. Кокорєв