ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/1339/23
Номер провадження 22-ц/818/1428/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) - Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Супрун Я.С.,

представник відповідача адвокат Лотиш А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 червня 2023 року в складі судді Крівцова Д.А. у справі № 643/1339/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» (далі ТОВ «Аккорд-Тур»), Фізичної особи-підприємця (далі ФОП) ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

Позов мотивований тим, що позивачем 19 лютого 2020 року у турагента ФОП ОСОБА_2 був замовлений автобусний тур до Італії на двох осіб та внесена 100 % передоплата за вказаний тур у розмірі 21 900,00 грн.

23 квітня 2020 року позивач на електронну адресу отримав від ФОП ОСОБА_2 повідомлення, що запланований тур не відбудеться, та пропозицію перенести тур на інший період. У відповідь позивач повідомив ФОП ОСОБА_2 , що не погоджується на перенесення дати туру.

13 травня 2020 року позивач звернувся до ТОВ «Аккорд-Тур» (як туроператора) та ФОП ОСОБА_2 (як турагента) з повідомленням, що не погоджується з перенесенням туру та просив повернути сплачені грошові кошти в розмірі 21 900,00 грн. Незважаючи на подальше листування з відповідачами, грошові кошти позивачу повернуто не було.

Посилаючись на вказане, позивач просив розірвати договір б/н на туристичне обслуговування від 19 лютого 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 від імені і за дорученням ТОВ «Аккорд-Тур» відповідно до агентської угоди; стягнути з ТОВ «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 сплачені за договором на туристичне обслуговування б/н від 19 лютого 2020 року грошові кошти в сумі 21 900,00 грн.

03 квітня 2023 року ТОВ «Аккорд-Тур» подало відзив на позов в якому просило відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив мотивовано тим, що у туроператора ТОВ «Аккорд-Тур» не було підстав повертати туристу кошти без наявності письмової відмови туриста від туристичного продукту. Турист лише направляв претензію та заяву на повернення грошових коштів, без відмови від туристичного продукту і без розірвання договору на туристичне обслуговування. Крім того, у березні 2020 року було прийнято ряд нормативно-правових актів, якими з метою запобіганню поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, що спричинена коронавірусом SARS-CoV-2 на території України запроваджено ряд карантинних та обмежувальних заходів. Мали місце форс-мажорні обставини та події, які туроператор не міг передбачити.

11 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив в якому просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідь на відзив мотивована тим, що доводи викладені у відзиві на позов є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

08 травня 2023 року ТОВ «Аккорд-Тур» подало клопотання про закриття провадження у справі.

Клопотання мотивоване тим, що 27 квітня 2023 року ТОВ «Аккорд-Тур» перерахувало позивачу грошові кошти у розмірі 20 177,00 грн в якості повернення коштів за турпродукт «Єдина і неповторна Італія» від 26 квітня 2020 року. Вказану суму ТОВ «Аккорд-Тур» попередньо отримало від турагента ФОП ОСОБА_2 в якості оплати бронювання туристичного продукту «Єдина і неповторна Італія» від 26 квітня 2020 року для позивача. Вважає, що станом на 02 травня 2023 року відсутній предмет спору між позивачем та ТОВ «Аккорд-Тур».

01 червня 2023 року ОСОБА_1 подав пояснення до матеріалів справи та заперечення на клопотання ТОВ «Аккорд-Тур» в яких просив, з урахування уточнень наданих в судовому засіданні, розірвати договір б/н на туристичне обслуговування від 19 лютого 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 від імені і за дорученням ТОВ «Аккорд-Тур» відповідно до агентської угоди; стягнути з ТОВ «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 сплачені за договором на туристичне обслуговування б/н від 19 лютого 2020 року грошові кошти в сумі 1 723 грн (21 900,00 20 177).

Пояснення мотивовані тим, що ТОВ «Аккорд-Тур» не виконало в повному обсязі вимоги позову.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 червня 2023 року у задоволенні клопотання ТОВ «Аккорд-Тур» про закриття провадження відмовлено.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 червня 2023 року позов задоволено. Розірвано договір на туристичне обслуговування, укладений 19 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 . Стягнуто з ТОВ «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1723,00 грн.

Рішення мотивовано тим, що на ТОВ «Аккорд-Тур» покладений обов`язок повернення позивачу в повному обсязі грошових коштів, сплачених ним за неотриманий туристичний продукт, в розмірі 21 900,00 грн. Та обставина, що згідно пояснень представника ТОВ «Аккорд-Тур», з вказаної суми грошові кошти в розмірі 1723,00 грн залишила собі ФОП ОСОБА_2 в якості агентської винагороди, не впливає на висновки суду щодо обов`язку саме ТОВ «Аккорд-Тур» повернути грошові кошти в повному обсязі. Крім того, платником агентської винагороди є ТОВ «Аккорд-Тур». Встановлений туроператором і турагентом той чи інший порядок виплати агентської винагороди, у тому числі шляхом її самостійного утримання турагентом з загальної суми сплачених туристом грошових коштів, не спростовує висновків суду відносно того, що у зобов`язанні з повернення вартості туристичного продукту боржником є виключно туроператор, тобто ТОВ «Аккорд-Тур».

14 червня 2023 року ТОВ «Аккорд-Тур» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована доводами, що є аналогічними доводам викладеним у відзиві на позов. Крім того, зазначило, що грошові кошти у розмірі 1 723,00 грн є агентською винагородою турагента, а саме ФОП ОСОБА_2 , яку він отримав від туриста. Тобто ТОВ «Аккорд-Тур» вказані кошти не отримувало. Отже, ТОВ «Аккорд-Тур» було обмежено в реалізації правомочностей щодо можливого самостійного повернення туристу коштів, які він фактично не отримував та які є агентською винагородою турагента. Разом з тим, ТОВ «Аккорд-Тур» заперечує проти позовних вимог в повному обсязі.

19 липня 2023 року та 31 липня 2023 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

ФОП ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду взяв участь представник відповідача адвокат Лотиш А. М., який підтримав апеляційну скаргу, інші учасники не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 14 вересня 2023 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: позивачу ОСОБА_1 поштове повідомлення повернулося з відміткою - відміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.194-195), представник відповідача ТОВ "«Аккорд-Тур» адвокат Лотиш А.М. повідомлений, поштове повідомлення вручено (а.с.198), поштове повідомлення відповідачу Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 повернулося з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.196-197).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать - позивач ОСОБА_1 19 лютого 2020 року у ФОП ОСОБА_2 (турагент) замовив тур до Італії на двох осіб вартістю 21 900,00 грн, що підтверджується заявкою на бронювання туристичного обслуговування, яка є додатком № 1 до договору на туристичне обслуговування (а.с. 8).

Відповідно квитанції до чеку від 19 лютого 2020 року, ФОП ОСОБА_2 прийняла від ОСОБА_1 в якості оплати за туристичні послуги грошові кошти в розмірі 21 900,00 грн (а.с. 9).

Згідно з платіжним дорученням (рахунком на оплату) від 19 лютого 2020 року № 8 ФОП ОСОБА_2 перерахувала на користь ТОВ «Аккорд Тур» оплату за тур пакет в розмірі 20 177,40 грн (а.с. 97-98).

Відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 директор ТОВ «Аккорд-Тур» Петрусь О.Б. перерахував ОСОБА_1 суму в розмірі 20 177,00 грн в якості повернення коштів за туристичний продукт (а.с. 110).

Згідно з частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (частина 1 статті 629 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частини 1 статті 297 ГК України, за агентським договором одна сторона (агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (принципалу) в укладанні угод чи сприяти їх укладанню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта та за його рахунок.

Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність є: туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Відповідно до частини 1, 2 статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку зі зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків.

Частиною 10 статті 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних з відмовою.

Верховний Суд України у постанові від 03 липня 2013 року у справі № 6-42цс13 зробив правовий висновок про те, що за частинами 1, 2, 10 статті 20, частиною 2 статті 30, частинами 1, 2 статті 32, частиною 1 статті 33 Закону України «Про туризм» від 15 вересня 1995 року № 324/95-ВР (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частиною 4 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII, статей 610, 611, частиною 5 статті 653, частиною 1 статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.

Суд першої інстанції врахував зазначені вище правові висновки та правильно застосували норми матеріального права.

Так, відповідно до статті 5 Закону України «Про туризм» учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між ТОВ «Аккорд-Тур» (туроператор) та ФОП ОСОБА_2 (турагент), відповідно до частини 1 статті 243 ЦК України, статті 295 ГК України виникли правовідносини комерційного посередництва при реалізації відповідачем туристичного продукту. За умовами наведених правочинів і договорів, агент діяв від імені та в інтересах відповідача - ТОВ «Аккорд-Тур» як підприємці в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє.

Оскільки відповідно до частини 1 статті 296, частини 1 статті 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок, то ФОП ОСОБА_2 , діючи від імені та в інтересах ТОВ «Аккорд-Тур» та укладаючи договір про надання туристичних послуг від 19 лютого 2022 року, створила відповідні права та обов`язки для відповідача - ТОВ «Аккорд-Тур».

Такий висновок підтверджується і прямим зазначенням про це у частині 1 статті 20 Закону України «Про туризм», відповідно до якої за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

Таким чином, правовідносини з надання туристичних послуг виникають безпосередньо між замовником (туристом) і виконавцем (туроператором) незалежно від того, чи укладався такий договір безпосередньо з туроператором або через посередників.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 569/16256/19 (провадження № 61-9034св20) та від 30 серпня 2021 року у справа № 559/1604/18 (провадження № 61-782св20).

Установивши фактичні обставини у справі та на підставі норм закону суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме ТОВ «Аккорд-Тур» як туроператор має нести відповідальність перед ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти у розмірі 1 723,00 грн не підлягають стягненню з ТОВ «Аккорд-Тур», оскільки вони є агентською винагородою тур агента, є безпідставними.

Враховуючи положення Закону України «Про туризм», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення із ТОВ «Аккорд-Тур» на користь ОСОБА_1 невиплачену відповідачем частину проведеної позивачем оплати за тур продукт в розмірі 1 723,00 грн.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорд-Тур» залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина