ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3829/21 Головуючий суддя І інстанції Бібік О. В.
Провадження № 22-ц/818/886/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші процесуальні питання
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яцина В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лиска Павла Олександровича на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2023 року по цивільній справі № 621/3829/21, за позовом ОСОБА_1 до Балаклійської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування рішень Балаклійської міської ради Харківської області, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовними заявами керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі служби автомобільних доріг у Харківській області, ОСОБА_1 до Балаклійської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 , треті особи: відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування рішень Балаклійської міської ради Харківської області, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Зміївського районного суду Харківської області Бібіка О.В. залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 0,3 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 грн 20 коп.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 0,3 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 805 грн 20 коп. та просить в цій частині ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час судового засідання 22.03.2023 року суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_4 фактично змусив позивачку заявити йому відвід, та що такі провокативні дії судді є неприпустимим.

Зазначає, що позивачка не зловживала своїми правами, стороною позивача не здійснювала дій, спрямованих на затягування судового процесу на відміну від відповідачки ОСОБА_2 , оскільки представник позивача був у судових засіданнях 12.01.2022 , 08.02.2022, 27.10.2022 (фактично прибув до суду, про що є докази в матеріалах справах, але судове засідання не відбулось по незалежним від позивачки та її представника причин), 15.11.2022, 20.12.2022 (була присутня і позивач), 02.03.2023 (була присутня і позивач), 22.03.2023 (була присутня позивач).

Просить врахувати, що сторона позивача діяла в умовах воєнного стану, який негативно впливав на її можливість належним чином зв`язатися зі своїми представниками та судом, а предмет спору земля, перебувала під окупацією, що сформувало для позивачки ситуацію невизначеності щодо необхідності подальшого розгляду справи. Представник позивачки адвокат Лиска П.О. лише 25.10.2022 року отримав дистанційний доступ до справи через систему «електронний суд», після чого дізнався про призначені судові засідання в період з 24.02.2022.

Вважає, що суддя Зміївського районного суду Харківської області було безпідставно і необґрунтовано встановлено факт зловживання ОСОБА_1 її процесуальними правами, факт заявлення аналогічних за змістом заяв про відвід судді, а отже неправомірно було накладено стягнення на позивачку заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Склярової Р.В., розглянула справу за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 з аналогічних підстав заявлено вже третій відвід головуючому у справі, два рази було відмовлено у задоволенні відводу за їх безпідставності, тому вказані дії позивача суд розцінив, як зловживання процесуальними правами, оскільки вчиняються дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Справедливість судового розгляду у світлі вказаної норми цивільного процесуального права колегія суддів розуміє, як здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи та відповідно до основних засад (принципів) цивільного судочинства, якими є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити ефективний захист своїх інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

У цьому контексті суд діє відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК, а саме: суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до п.п. 2, 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства (частини перша, друга статті 44 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 22 березня 2023 року ОСОБА_1 у судовому засіданні заявила відвід головуючому у справі (а.с. 19) з тих підстав, що дії судді Бібіка О.В. свідчать про його упередженість та ставить (під сумнів) його об`єктивність, з огляду на наступне:

1.Не були приєднані необхідні докази з матеріалів іншої справи № 621/3829/21 після виділення позовних вимог ОСОБА_1 ;

2.Не береться до уваги експертиза Дніпровського НДІ судових експертиз;

3.Суд вже розглядав справу № 610/2261/15-ц в якій ОСОБА_1 була третьою особою, а тому в даній справі ставиться під сумнів об`єктивність;

4.Розгляд справи триває вже з 2015 року, рішення дотепер не ухвалено, судові засідання безпідставно відкладаються.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня вказаний відвід було залишено без розгляду (в цій частині ухвала суду не оскаржується) з мотивів, що з аналогічних підстав заявлено вже третій безпідставний відвід головуючому у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 39 ЦПК України якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що судового засідання 22 березня 2023 року сторона позивача двічі заявляла відвід головуючому по справі судді Бібіку О.В.

Так, ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27.10.2022 року, копія якої була надана в суді апеляційної інстанції стороною позивача, було відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лиска П.О. про відвід судді, який було ним заявлено з аналогічних підстав неприєднання до цієї справи більшої частини доказів, які були долучені в ході розгляду первинного позову.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області у складі судді Бібік О.В. від 16.03.2023 через необґрунтованість заявленого позивачем відводу було передано заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 про відвід судді Бібіка О.В. для подальшого розгляду у порядку ч. 3 ст. 40 ЦПК України. На обґрунтування заяви про відвід він зазначив, що після виділення матеріалів в окреме провадження при ознайомленні з матеріалами справи ним було виявлено відсутність більшої частини доказів, які були долучені в ході розгляду первинного позову. Докази, які відсутні в матеріалах справи, є суттєвими і підтверджують позовні вимоги ОСОБА_6 . Також вказав на порушення строків розгляду справи (а.с. 15).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.03.2023 у складі судді Вельможна І.В, вказана заява представника позивачки була залишена без задоволення (а.с. 17-18).

Оцінюючи процесуальні дії позивачки щодо неодноразове подання позивачкою та її представником заяви про відвід головуючого по справі судді Бібік О.В. з підстав, які вже були розглянуті раніше, колегія суддів звертає увагу, що в усіх випадках позивачка була у судовому засіданні адвокатом і тому у неї була процесуальна можливість скористатися правничою допомогою для правильного розуміння змісту та можливих правових наслідків від своїх процесуальних дій. При цьому з оголошеної судом апеляційної інстанції копії протоколу судового засідання № 1362957 від 22.03.2023 не вбачається, що головуючий по справі пропонував у судовому засіданні в той день знову подавати заяву про відвід, а тому доводи скарги про провокативні дії головуючого у справі судді Бібік О.В. належними доказами не підтверджені. На питання головуючого позивачка після встановлення її особи пояснила, що вона заявляла відвід через те, що затягується справа, після чого оголосила свою заяву про відвід, яку підтримала у повному обсязі, та яка була розглянута судом по суті з її проголошенням, наступним дослідженням письмових доказів та оголошенням перерви за клопотанням представника відповідача Корсун Р.О., проти якого представник позивача адвокат Склярова Т.В. не заперечувала (а.с. 19, 20-24, 25). Колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що у суду не було підстав для встановлення особи позивачки з огляду на те, що справа слухалась вже не перший раз, що також спровокувало позивачку подати заяву про його відвід оскільки такі дії головуючого відповідають вимогам ст. 214 ЦПК України про те, що головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Окрім того, для застосування заходів процесуального примусу у разі зловживання процесуальними правами з метою перешкоджання судочинству суд має отримати повну інформацію про кожного учасника справи.

Оцінюючи наявність складу процесуального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України колегія суддів зважає на те, що процесуальні дії позивача як особисто, так і через свого повноваженого представника, у формі неодноразової подачі заяви про відвід головуючого по справі судді Бібіка О.В. з аналогічних підстав, які вже двічі після їх розгляду відхилялись судом, свідчать про те, що вона умисно вступила у суперечку з судом, що не відповідає у визначеному ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства та спрямовано на безпідставне усунення судді від розгляду справи у непередбачений нормами цивільного процесуального права спосіб, що також створило додаткові перешкоди для своєчасного розгляду цієї справи у розумні строк.

Тому така процесуальна поведінка дійсно, як правильно визначився суд першої інстанції у оскарженій ухвалі, є зловживанням позивачем процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, та відповідно до ст. 44 ЦПК України зобов`язує суд застосовувати до нього заходи, визначені цим Кодексом.

З метою виконання завдання судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отже, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 44, частині дев`ятій статті 141, частині першій статті 143, пункті 5 частини першої статті 144, статті 148 ЦПК України.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі № 9901/235/20.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (частина перша статті 143 ЦПК України).

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0, 3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що такі дії ОСОБА_1 не спрямовані на ефективний захист прав, свобод та інтересів заявника, суперечать завданню цивільного судочинства та перешкоджають йому, правильно встановив факт зловживання процесуальними правами, дійшов висновку про залишення заяви без розгляду та за наявності законних підстав застосував до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді накладення штрафу.

Розмір визначеного судом штрафу, 805,20 грн., відповідає характеру правопорушення та запобігає подальшому зловживанню процесуальними правами учасниками справи, а тому є пропорційним.

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги не знайшли свого підтвердження, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лиска Павла Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2023 року

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

Ю.М.Мальований.