РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року

м. Рівне

Справа № 572/2704/21

Провадження № 22-ц/4815/952/23

справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Комунальне підприємство «Екосервіс» Сарненської міської ради

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кітовського Віталія Леонідовича на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2023 року у складі судді Довгого І. І., ухвалене в м. Сарни Рівненської області, повний текст рішення складено 30 травня 2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Комунальне підприємство Сарненської міської ради «Екосервіс», про усунення перешкод у користуванні мережею водовідведення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що є власником 13/100 частини нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Власником іншої частини вищевказаного нежитлового приміщення є відповідач ОСОБА_2 . Після набуття нею та відповідачем права власності на зазначене нежитлове приміщення, між ними та Сарненською міською радою Сарненського району Рівненської області було укладено Договір оренди землі, за умовами якого в оренду була передана земельна ділянка несільськогосподарського призначення, з кадастровим номером :01:019:0111, загальною площею 0.0766 га, в тому числі забудована частина цієї земельної ділянки, на якій знаходяться такі об`єкти нерухомого майна, як нежитлова будівля, магазин. Придбані ОСОБА_1 приміщення, за Договором купівлі-продажу від 28.12.2010 року складались з: приміщень торгових залів, побутова кімната, санвузол, які були обладнані системою водопостачання та водовідведення. Аналогічного роду допоміжні приміщення, належні ОСОБА_2 , також були обладнані системою водопостачання та водовідведення. При цьому, система водовідведення у приміщенні були обладнана таким чином, що каналізаційні труби з підсобних приміщень, які належать позивачу та підсобних приміщень ОСОБА_2 , з`єднувались в одну водовідвідну трубу, яка від приміщення ОСОБА_1 , проходила по території приміщень ОСОБА_2 , та з`єднувалась із загальноміською каналізаційною мережею. 01 жовтня 2016 року між нею та Комунальним підприємством «Екосервіс» був укладений Договір № 82 на надання послуг з водовідведення та приймання стоків у комунальну каналізацію, на три приміщення магазину, в тому числі і на приміщення магазину по АДРЕСА_1 , за умовами якого КП «Екосервіс» зобов`язалось забезпечувати систематичне приймання стічних вод у комунальну каналізацію із належного позивачу нежитлового приміщення що по АДРЕСА_1 , а остання своєчасно оплачувати надані послуги. Зазначала, що хоча своєчасно оплачувала і оплачує послуги водовідведення, але користуватися системою водовідведення не має змоги, адже ОСОБА_2 , всупереч вимогам діючого законодавства та не маючи на те належних правових підстав, умисно заблокував каналізаційну трубу в колодязі, що розміщений на території орендованої сторонами земельної ділянки, по якій проводилося відведення каналізаційних стоків з приміщення ОСОБА_1 , а також заблокував каналізаційну трубу в колодязі, що знаходиться за межами орендованої земельної ділянки. Цим самим ОСОБА_2 повністю перекрив каналізаційні труби, що не дає можливості стоку води з належного позивачу приміщення та позбавив можливості скидання каналізаційних стоків в загально міську каналізаційну мережу. Після безрезультатних спроб вирішити проблему водовідведення з відповідачем вона 10 червня 2021 року уклала із Комунальним підприємством «Житлосервіс» Договір № 16 про надання послуг з метою здійснення останнім заходів з прочищення внутрішньої каналізаційної мережі в належному позивачці нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 . На виконання умов цього Договору представниками Комунального підприємства «Житлосервіс» роботи з прочищення каналізаційної мережі були проведені, однак відновити можливість відведення каналізаційних стоків з вищевказаного приміщення не вдалося у зв`язку із знаходженням всередині каналізаційної труби стороннього предмета, виявлення та вилучення якого можливе з суміжного, тобто належного ОСОБА_2 , приміщення, права на доступ до якого він не надає. Покликаючись на те, що вона, придбавши нежитлові приміщення з усіма належними та робочими комунікаціями, а також щомісячно, добросовісно сплачуючи послуги водопостачання та водовідведення, внаслідок протиправних і незаконних дій відповідача позбавлена можливості користуватися послугами водовідведення, просила суд зобов`язати ОСОБА_2 відновити пошкоджену ним каналізаційну мережу для відведення каналізаційних стоків, в загальноміську каналізаційну мережу з належних ОСОБА_1 побутової кімнати та санвузла, розташованих у приміщенні нежитлової будівлі магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідачів на свою користь усі понесені судові витрати у цій справі.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2023 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване відсутністю належних, достатніх та достовірних доказів чинення відповідачем перешкод позивачу у користуванні власністю шляхом втручання в загальноміську каналізаційну мережу та незаконного відключення належного позивачу об`єкта нерухомого майна приміщення нежитлової будівлі магазину, що по АДРЕСА_1 від системи водовідведення.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 адвокат Кітовський Віталій Леонідович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на помилковість висновку місцевого суду про відсутність доказів на підтвердження чинення відповідачем перешкод у користуванні системою водовідведення і що саме відповідач повністю перекрив каналізаційні труби, що не дає можливості стоку води з належного позивачці приміщення, позбавивши можливості скидання каналізаційних стоків у загальноміську каналізаційну мережу, та вважає його таким, що порушує норми матеріально-процесуального права. Пояснює, що його довірителька на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2010 року набула право власності на 13/100 частини нежитлової будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 , а власником іншої частини цього нежитлового приміщення є відповідач ОСОБА_2 .. Зазначає, що придбані ОСОБА_1 за цим договором приміщення складалися з приміщень торгових залів, побутової кімнати, санвузла, які були обладнані системою водопостачання та водовідведення; при цьому, система водовідведення у приміщенні була обладнана таким чином, що каналізаційні труби з підсобних приміщень, які належать позивачу, та підсобних приміщень відповідачки з`єднувались в одну водовідвідну трубу, яка від приміщення ОСОБА_1 проходила по території приміщень ОСОБА_2 та з`єднувалась із загальноміською каналізаційною мережею, однак відповідач перекрив каналізаційну трубу, чим позбавив ОСОБА_1 можливості скидання каналізаційних стоків у загальноміську каналізаційну мережу. Доводить, що саме тому його довірителька просила суд зобов`язати ОСОБА_2 відновити пошкоджену ним каналізаційну мережу для відведення каналізаційних стоків. Зазначає, що після того, як водовідведення стічних вод в комунальну каналізацію виявилося неможливим, ОСОБА_1 10 червня 2021 року уклала з КП «Житлосервіс» договір про надання послуг з прочистки внутрішньої каналізації, а вже 11 червня2021 року вона звернулася із заявою, в якій просила надати їй письмову відповідь з яких причин КП «Житлосервіс» не в змозі виконати свої зобов`язання. Вказує, що листом №105 від 16 червня 2021 року КП «Житлосервіс» повідомило його довірительку про те, що ним не були виконані договірні зобов`язання з прочистки каналізаційної мережі через непроходження спеціального гнучкого троса, а вірогідною причиною забивання є знаходження всередині труби стороннього предмету, виявлення та вилучення якого можливе із суміжного приміщення. Зазначає, що технічний паспорт, який долучений його довірителькою до позову, підтверджує, що суміжним приміщенням є приміщення, яке належить відповідачу, і цей факт також підтверджується висновком експерта судової будівельно-технічної експертизи від 02 червня 2020 року. Звертає увагу на порушення судом процесуальних норм в частині підсудності цього спору та вважає, що він підсудний Господарському суду Рівненської області, покликаючись на те, що спір виник у зв`язку із здійсненням сторонами підприємницької діяльності у належних їм нежитлових приміщеннях та магазині за адресою: АДРЕСА_1 . Додає, що і ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 зареєстровані суб`єктами господарювання фізичними особами-підприємцями і обоє здійснюють у належних їм нежитлових приміщеннях підприємницьку діяльність, користуються земельною ділянкою для здійснення підприємницької діяльністю, а тому судом першої інстанції неправомірно розглянуто справу, яка віднесена до юрисдикції господарських судів. Просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі: 6 500,00 грн. витрат на правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1997,60 грн.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відхилити.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 придбала 13/100 частин нежитлової будівлі, магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями із реєстру правочинів від 28.12.2010 року, витягу про державну реєстрацію прав від 21.03.2011 року.

Згідно договору оренди землі за вказаною адресою, орендодавцем є Сарненська міська рада в особі міського голови Усик Світлани Борисівни, а орендарями сторони у справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 є територіальна громада міста Сарни в особі Сарненської міської ради.

01.09.2016 року між підрозділом Рівненської дистанції водопостачання ПАТ «Українська залізниця» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №403-004 про надання послуг з централізованого питного водопостачання

30.09.2016 року затверджено технічні умови №130-02 від 10.10.2016 року на під`єднання магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до мереж централізованого водопостачання. Технічними умовами №42/02 від 01.09.2016 року визначено умови на встановлення засобів обліку.

01.10.2016 року між КП «Екосервіс» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №82 про надання послуг з водовідведення та приймання стоків у комунальну каналізацію.

Відповідно до акту від 12.10.2016 року встановлено водолічильник в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.01.2014 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.01.2014 року, ОСОБА_2 придбав 87/100 частин нежитлової будівлі, магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 16.05.2017 року по справі №572/3571/16-ц виділено ОСОБА_2 належну йому на праві власності частину нежитлового приміщення-магазину, розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 311 м2, що становить 87/100 частин вказаного приміщення.

Відповідно до висновку експерта №170222/1_30 від 22.03.2017 року, виділ в натурі частки ОСОБА_2 із спільної часткової власності у нерухомому майні є технічно можливим.Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкту нерухомого майна ТОВ «БТІ-ЕКСПЕРТ» по договору №235/16/ф/ від 19.09.2016 року.

Договір на надання послуг з санітарної частини об`єктів збору стоків та приймання їх мережами очисних споруд від 01.01.2015 року укладений між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 .

Спірні відносини між сторони виникли з приводу користування належними їм на праві власності суміжними приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 стверджувала, що відповідач ОСОБА_2 втрутився в загальноміську каналізаційну мережу та незаконно відключив належний їй об`єкт нерухомого майна від системи водовідведення, що унеможливлює стік води з належного їй приміщення та позбавляє можливості скидання каналізаційних стоків в загальноміську каналізаційну мережу, та в цілому перешкоджає нормальному користуванню належною їй власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. 1-2 ст. 358 ЦК України).

Частиною 1 ст. 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ця норма однаковою мірою надає захист як позивачу, так і відповідачу проти перешкод, які можуть їм чинитися у користуванні їхньою власністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 23, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення надаються згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктом 3 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690 (далі Правила №690), приєднання житлових та нежитлових будівель до мережі централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснюється згідно з технічними умовами на підключення споживачів до систем централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 37 Правил №690 встановлено, що споживач має право на: підключення в установленому порядку до системи централізованого водопостачання та водовідведення (підпункт 1); відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуги та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна) (підпункт 8).

Згідно з пунктом 4 Правил №690 виконавець комунальної послуги має право видавати технічні умови на підключення споживачів до систем централізованого водопостачання та водовідведення.

За роз`ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», а саме п 33, застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі №545/3728/16-ц (провадження №61-9958св18) зроблено висновок, що «відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення».

Позивачкою заявлено вимогу про зобов`язання ОСОБА_2 відновити пошкоджену ним каналізаційну мережу для відведення каналізаційних стоків, в загально міську каналізаційну мережу з належних ОСОБА_1 побутової кімнати та санвузла, розташованих у приміщенні нежитлової будівлі, магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку експерта №220211/1_ФМ від 02.06.2022 року, каналізаційна труба, наявна в приміщенні нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не забезпечує водовідведенню каналізаційних стоків в загальну міську каналізаційну мережу з побутової кімнати та санвузла магазину, належних ОСОБА_1 , по причині, що вона перекрита (затампонована) на відстані ~ 1,6 м від початку каналізаційної труби, яка йде від унітаза, розташованого в приміщенні санвузла магазину, належного ОСОБА_1 .. Для відновлення можливостей відведення каналізаційних стоків в загальноміську каналізаційну мережу необхідно усунути «тампонаж», який наявний в каналізаційній трубі.

Разом з тим, позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що саме відповідач ОСОБА_2 чинить їй такі перешкоди та саме він повністю перекрив каналізаційні труби, зробивши зазначене у висновку експерта «тампонування», що не дає можливості стоку води з належного ОСОБА_1 приміщення, позбавивши можливості скидання каналізаційних стоків в загальноміську каналізаційну мережу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Позивачкою не підтверджено належними, достатніми і переконливими доказами, що саме відповідач чинить їй перешкоди у користуванні власністюшляхом блокування мережі водовідведення, про що нею заявлено позов, а відтак він не підлягає до задоволення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кітовського Віталія Леонідовича залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.