КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просив стягнути з відповідача на його користь завдаток за попереднім договором від 11.11.2020 року у подвійному розмірі у сумі 140 600 грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 1 406 грн. 00 коп. та комісію за проведення платежу у розмірі 25 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 11.11.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Попередній договір до договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В., який зареєстрований в реєстрі за № 6203.

Відповідно до умов Попереднього договору продавець зобов'язується продати, а покупець зобов'язується купити об'єкти нерухомості:

- садовий будинок АДРЕСА_1 , та

- земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0598 га, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер :04:100:0002, у строк до 31.01.2021 року.

При цьому, на підставі дійсних намірів про наступне укладення договорів купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна покупець передав, а продавець отримав від покупця грошові кошти у розмірі 70 300 грн. 00 коп.

Разом з тим, незважаючи на домовленість сторін, яка була зафіксована у попередньому договорі, відповідач не надав необхідні та дійсні документи на нерухоме майно, тим самим фактично відмовився продати позивачу у вищезазначений строк (до 31.01.2021 року) об'єкти нерухомості, зазначені в ньому.

Вказані обставини підтверджуються відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якими дані об`єкти нерухомості були продані фізичній особі ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу, серія та номер 1046, що був виданий 24.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н.

29.01.2021 року ОСОБА_1 було власноруч написано розписку, згідно з якою він зобов`язався повернути частину завдатку ОСОБА_2 за Попереднім договором в розмірі еквівалентному 2 000,00 доларів США в строк 10 робочих днів після продажу об`єктів нерухомості, зазначених у попередньому договорі.

Однак, грошові кошти, що були сплачені як завдаток згідно умов попереднього договору, відповідач позивачу не повернув.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що згідно з п. 4 попереднього договору у випадку відмови продавця від продажу садового будинку та земельної ділянки без поважної причини у строк, встановлений цим договором, продавець повертає покупцеві суму одержаного від нього завдатку у подвійному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдаток за попереднім договором від 11.11.2020 року у подвійному розмірі 140 600 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору.

У решті позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Також, позивач просив залучити до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Сокол І.В.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував на неврахування судом першої інстанції того, що передані позивачем відповідачу кошти не є завдатком, що, як наслідок, виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 571 ЦК України.

При цьому, зазначав, що з огляду на приписи ч. 3 ст. 635 ЦК України та сплив строку для укладення основного договору, який сторони добровільно визначили для себе як 31.01.2021 року, а також відсутність доказів відправлення позивачем пропозиції відповідачеві про укладення основного договору - зобов'язання, встановлені попереднім договором для сторін цього провадження є припиненими.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що попередній договір є одним із різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів, зокрема: у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того чи іншого питання, у тому числі, за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій. Також, вказував, що у матеріалах справи відсутнє будь-яке повідомлення відповідача позивачу про виконання ним взятих на себе зобов'язань та готовність до укладення основного договору.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11.11.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Попередній договір до договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В., який зареєстровано в реєстрі за № 6203, за умовами п. 1 якого продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується купити у продавця об`єкти нерухомості:

- садовий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0598 га, цільове призначення: для ведення садівництва, кадастровий номер :04:100:0002, у строк до 31.01.2021 року.

Продавець зобов'язується зняти усіх осіб з реєстрації за вказаною адресою будинку та надати підтвердження про відсутність заборгованості по комунальним платежам до моменту підписання Основного договору. Продавець зобов'язується звільнити об'єкти нерухомості в стані, в якому вони знаходяться на сьогоднішній день, передати ключі від будинку в день підписання Основного договору.

У відповідності до п. 2 Попереднього договору купівля-продаж нерухомого майна має бути вчинена на загальну суму 1 546 600 грн. 00 коп., але в будь-якому разі не менше суми, що на день укладання основного договору купівлі-продажу становитиме еквівалент 55 000,00 доларів США згідно курсу НБУ на день укладання Основного договору, які мають бути сплачені покупцем продавцю згідно чинного законодавства України. Інші істотні умови договору купівлі-продажу будуть погоджені нами при підписанні договорів купівлі-продажу.

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договорів купівлі-продажу нерухомого майна покупець передав, а продавець отримав від покупця, грошові кошти в розмірі 70 300 грн. 00 коп., що згідно курсу НБУ станом на 11.11.2020 року еквівалентно 2 500,00 доларів США. Підписанням цього договору сторони підтверджують факт передачі грошових коштів. Зазначена сума розцінюється сторонами у договорі як завдаток в рахунок наступного виконання договору купівлі-продажу.

Продавець зобов'язується підготувати в строк до укладення основного договору всі необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки.

Згідно з п.п. 3, 4 Попереднього договору сторони домовилися, що у випадку відмови покупця від купівлі садового будинку та земельної ділянки без поважної причини сума завдатку залишається у продавця. У випадку відмови продавця від продажу садового будинку та земельної ділянки без поважної причини у строк, встановлений цим договором, або у порядку не підготовлення продавцем у строк, обумовлений цим договором, необхідних документів для укладання основного договору купівлі-продажу садового будинку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, продавець повертає покупцеві суму одержаного від нього завдатку у подвійному розмірі.

Відповідно до розписки від 11.11.2020 року ОСОБА_1 зобов'язався передати ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_1 разом з майном та устаткуванням згідно переліку, зазначеного у цій розписці, а також усунути недоліки та виправити помилки відносно документів ДЗК.

Як зазначено у вказаній розписці, покупець та продавець дійшли згоди, що покупець має право користуватися вищевказаним будинком, майном та устаткуванням після підписання попереднього договору купівлі-продажу, а саме з 20.12.2020 року. Продавець зобов'язується остаточно передати покупцю вищевказаний будинок, майно та устаткування в ньому в день підписання основного договору купівлі-продажу.

Згідно з розпискою від 29.01.2021 року ОСОБА_1 зобов`язався повернути частину завдатку ОСОБА_2 за Попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого у реєстрі за № 6203 від 11.11.2020 року, у розмірі еквіваленту 2000 доларів США у строк 10 робочих днів після продажу земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Також, у цій розписці ОСОБА_1 зазначив, що зобов`язання втрачають силу, якщо продажу дому та земельної ділянки та будинку за вищевказаною адресою ОСОБА_2 звернеться з позовною заявою проти мене до суду або правоохоронних органів. Гроші будуть перераховані на картку Приватбанку № НОМЕР_1 .

Разом з тим, за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, земельна ділянка, кадастровий номер :04:100:0002, площа (га) 0,0598, а також садовий будинок, загальна площа (кв.м.): 103, за адресою: АДРЕСА_2 , з 24.06.2021 року зареєстровані на праві приватної власності за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1046, виданий 24.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бадаховим Ю.Н.

При цьому, факт неукладення між сторонами договору купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, як і факт отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 суми коштів згідно з п. 2 Попереднього договору, було визнано під час розгляду справи в суді.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено поважності причин його відмови у укладенні основного договору купівлі-продажу нерухомого майна, а отже наявні підставі для стягнення з відповідача на користь позивача завдатку у подвійному розмірі в сумі 140 600 грн. 00 коп.

Колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 296/10217/15-ц.

Таким чином, зважаючи на встановлений факт неукладення між сторонами основного договору купівлі-продажу, а також те, що в силу вищенаведених вимог законодавства та судової практики Верховного Суду, сплачена позивачем за попереднім договором сума коштів у розмірі 70 300 грн. 00 коп. не може бути визначена як завдаток, висновок суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів за попереднім договору у подвійному розмірі є помилковим.

У свою чергу, оскільки в даних спірних правовідносинах договору про купівлю-продаж нерухомого сторонами не укладено, тобто зобов`язання не вважається дійсним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що сплачена позивачем за попереднім договором сума у розмірі 70 300 грн. 00 коп. є авансом, який підлягає поверненню позивачеві.

Посилання апелянта на те, що саме з вини позивача сторони не уклали основний договір, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору.

Тобто, відсутність вини у неукладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна правового значення не мають та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку повернути сплачений за попереднім договором аванс, оскільки чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку неукладення основного договору.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального права, а також через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми грошових коштів у розмірі 70 300 грн. 00 коп.

У порядку ст. 141 ЦПК України, оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , то з останнього підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 703 грн. 00 коп., що є пропорційними до задоволених позовних вимог.

Комісія банку, яка сплачена за надані ним послуги, не є частиною судового збору чи судових витрат до ст. 133 ЦПК України, а тому не підлягають відшкодуванню за наслідками розгляду судової справи.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 вересня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аванс за попереднім договором від 11 листопада 2020 року у розмірі 70 300 грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 703 грн. 00 коп.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник