Справа № 487/3757/23
Провадження № 2-о/487/136/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., при секретарі Оцабера М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_1 правостановлюючого документа: трудової книжки НОМЕР_1 від 01.10.1980року.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що у відповідь 14 грудня 2022року заявник отримав Рішення про відмову у призначенні пенсії №52 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Відмова була мотивована тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, відображені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.09.1980р., а також період військової служби відповідно до військового квитка НОМЕР_2 , оскільки прізвище заявника у зазначених документах російською мовою - ОСОБА_2 не співпадає з прізвищем заявника російською мовою у паспорті - ОСОБА_3 .

З метою доведення факту відповідності записів в трудовій книжні дійсним обставинам щодо працевлаштування заявника, та, відповідно, доведення факту наявності в нього необхідного трудового стажу, заявник звертався до архівних установ міста Миколаєва та підприємств де він свого часу працював і отримав там відповідні довідки на підтвердження своєї трудової діяльності.

Після отримання цих довідок, заявник знову звернувся вже до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з метою призначення пенсії, але його звернення не було розглянуто через наявну відмову від 14 грудня 2022 року.

За таких обставин, заявник вважає, що його право на призначення пенсії може бути захищено в судовому порядку шляхом встановлення факту належності йому трудової книжки НОМЕР_1 від 01.10.1980року

У судове засідання заявник не з`явився, представник позивача надав письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у їх відсутність та підтримання заявлених вимог.

Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомлялося про слухання справи належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, в тому числі трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

У порядку окремого провадження суд розглядає цивільні справи на підтвердження наявності юридичних фактів, що мають значення для створення умов здійснення особою особистих немайнових чи майнових прав відповідно до ст. 293 ЦПК України.

Встановлення факту належності зазначених заявником документів має для нього юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення.

У відповідь 14 грудня 2022року заявник отримав Рішення про відмову у призначенні пенсії №52 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Відмова була мотивована тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, відображені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 01.09.1980р., а також період військової служби відповідно до військового квитка НОМЕР_2 , оскільки прізвище заявника у зазначених документах російською мовою - ОСОБА_2 не співпадає з прізвищем заявника російською мовою у паспорті - ОСОБА_3 .

Згідно довідки Департаменту освіти і науки Миколаївської обласної державної (військової) адміністрації від 12.01.2023 року вих. № 130/01 -02/01-01.17, технічне училище №1 міста Миколаєва - ліквідовано, отже заявник не має можливості внести відповідні виправлення в трудовій книжці, яка видавалася йому саме цим училищем в 1980 році.

Наразі факт належності трудової книжки НОМЕР_1 заявнику підтверджуються записами в ній, які співпадають з відомостями про роботу заявника, які вказані в отриманих ним архівних довідках та довідках підприємств де він працював.

Так, в трудовій книжці під номером 4 є запис про те, що 27.10.1980 року заявник прийнятий на роботу столяром 2 розряду в УСПР на підставі наказу №92/к від 20.10.1980 року.

Ці відомості підтверджуються архівною довідкою від 06.01.2023року вих.№3, виданою Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Центрального району м. Миколаєва. Інформація про подальше звільнення УСПР співпадає в цій довідці з даними, які містяться в трудовій книжці (запис під номером 5).

Архівною довідкою КЖЕП Центрального району м.Миколаева від 10.01.2023р. Вих.№6 підтверджуються записи про прийняття на роботу заявника згідно наказу №52/1 від 02.08.1982 року (запис №6 в трудовій книжці) та звільнення в зв`язку із призовом до лав Радянської армії (запис №7 в трудовій книжці).

Після звільнення в запас, заявник 06.12.1984 року був прийнятий до Миколаївського виробничого об`єднання індпошиву і ремонту взуття «Ремвзуття» учнем взуттьовика ательє «Бригантина», про що свідчать ідентичні данні як в трудовій книжці (запис №10), так і в архівній довідці від 09.01.2023року вих.№11-7/24.03-01, яка відділом інформації та використання документів ліквідованих установ (трудовий архів).

Цією ж довідкою підтверджуються записи №15, №16, №17 в трудовій книжці.

Згідно довідки Миколаївського національного академічного українського театру драми та музичної комедії від 17.01.2023року, заявник працював в цьому театрі (з врахуванням змін назви) на посаді машиніста сцени 1 категорії з 26 січня 1998 року по 31 грудня 1999 року, що співпадає із записами в трудовій книжці № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 .

Таким чином, оскільки в отриманих заявником документах (архівні та інші вищевказані довідки) вказується прізвище заявника українською мовою « ОСОБА_2 », а викладена в цих довідках інформація про його трудові відносини, повністю співпадає із записами в трудовій книжці НОМЕР_1 , в якій прізвище заявника російською мовою записано неправильно, замість правильного написання російською « ОСОБА_4 » написано неправильно « ОСОБА_2 », то слід зробити висновок, що ця трудова книжка належить заявнику.

Як роз`яснено у п. 1, 12Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі узв`язку зпораненням, повідомленнявійськових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до приписів нормативно-правової бази законодавства України, яке регулює порядок нарахування пенсії, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи.

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відомості в архівних витягах щодо трудової діяльності заявника співпадають з відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

За такого суд приходить до висновку про відсутність підстав ставити під сумнів її належність заявникові, оскільки зміст цього документу узгоджується зі змістом архівних витягів про прийняття та звільнення з роботи.

Неможливість внесення виправлень до трудової книжки підтверджується тим, що підприємство, що допустило помилку на сьогодні не існує.

Допущені у документі невідповідності є перешкодою реалізації заявником права на призначення пенсії.

За такого суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, доведеними доказами по справі, такими, що спрямовані на створення умов для здійснення прав заявника, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 77-80, 89, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа: трудової книжки НОМЕР_1 від 01.10.1980року.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін