ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6034/23 Справа № 220/85/22 Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І.О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Сотнікової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №220/85/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2022 року,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі за текстом ГУ ПФУ в Донецькій області) про стягнення грошових коштів в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 ..

Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії у сумі 19 530, 26 гривень.

Проте, листом відповідача від 22 березня 2021 року позивачу було відмовлено у виплаті даної суми.

Тому, просив суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на свою користь суму недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 в сумі 19 530, 26 гривень.

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 19 530,28 гривень, а також судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 травня 2023 року, текст якої міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2022 року залишено без задоволення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність рішення суду та таке, що винесене з порушенням норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до уповноваженого органу Пенсійного фонду та надав заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , що увійшла до складу спадщини. Оскільки матеріали щодо поважності пропуску строку звернення за виплатою пенсії були відсутні, Великоновосілківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області у вересні 2020 року було проведено виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 червня 2017 року по 31 травня 2018 року у розмірі, визначеному з урахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Посилається, що дії органів Пенсійного фонду України відповідали нормам чинного законодавства.

Стосовно позиції суду, щодо: «не наведення сторонами жодних обставин та не надання будь-яких доказів, які б свідчили, що спадкоємець ОСОБА_2 не отримували пенсію за період, що перевищує три роки з власної вини…» зазначає, що діючим законодавством не передбачені можливості управління здійснювати оперативно розшукові та інші слідчі дії щодо громадян, а також збір персональних даних цих громадян без їх дозволу. Тому твердження суду щодо ненадання Управлінням вказаних відомостей як підстави для не застосування положень ст. 46 Закону не є об`єктивним та не враховує правові можливості та повноваження Управління.

Крім того, звертає увагу, що в січні 2022 року засобами електронного зв`язку до Управління надійшла ухвала суду про відкриття провадження у даній цивільній справі. Однак самої позовної заяви та додатків до неї, на підставі яких Управління мало б можливість ознайомитися з позовними вимогами та сформулювати свою правову позицію у вказаному листі не було. Тому Управління не мало можливості вчасно вжити заходи щодо захисту своїх інтересів, що суперечить принципам судочинства.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явилися, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті успадкованої ним суми пенсії після смерті матері.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, що, відповідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 02 серпня 2019 Новокадацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку Донецької області.

Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 20 травня 2020 року державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г., спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії за період з 01 липня 2016 року до 31 травня 2018 року в розмірі 51 991,80 гривень.

Згідно листа Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області б/н виплата недоотриманої пенсії проводиться на підставі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер за життя мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Отже, відповідно до законодавства виплачена недоотримана пенсія за період з 01 червня 2017 року по 31 травня 2018 року в розмірі 32461,52 гривень.

Відповідно довідки Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1125/03-32 від 01 жовтня 2020 року розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період 01 липня 2016 року по 31 травня 2017 року склав 19 530,28 гривень.

Отже, під час розгляду справи встановлено, що не вся сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 увійшла до складу спадщини, а лише частина, обмежена трирічним строком.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Конституцією України (ст. 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 1216, 1217, 1218, ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно положень ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зазначена стаття регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(надалі - Закон).

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року по справі № 750/8819/19, від 23 вересня 2020 року по справі № 428/6685/19, від 23 лютого 2022 року по справі № 428/10113/20.

Апеляційний суд також зазначає, що не охоплення свідоцтвом всієї суми, яка була не виплачена померлому за життя, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову, адже, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.

Крім того, апеляційний суд підкреслює, що фактично свідоцтво про спадщину було видано на меншу суму у зв`язку з наданням відповідачем даних, що не відповідали фактичній дійсності.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами та не спростовують правильність правових висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Також не може бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції посилання заявника на порушення судом норм процесуального права у вигляді не надіслання копії позовної заяви з доданим матеріалами на адресу відповідача, оскільки отримавши своєчасно копію ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідач не був позбавлений права, у разі неотримання відповідних документів, звернутися до суду з відповідним клопотанням про надіслання йому документів з метою забезпечення реалізації ним своїх процесуальних прав, чого ним вчинено не було.

Відповідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вказане посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права неспроможне.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.п «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 13 вересня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста