Справа № 643/5257/23
Провадження № 2/643/2184/23
12.09.2023 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Степанюк Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь франшизу в розмірі 2600,00 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 20 000,00 гривень, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, в сумі 2 500,00 гривень.
Таким чином, просила позовні вимоги про стягнення з відповідача франшизи в сумі 2600,00 грн. та витрат на оцінку вартості матеріального збитку в сумі 2500,00 грн. задовольнити в повному обсязі. Також зазначила, що крім матеріальних збитків позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає у завданні позивачу негативних наслідків в результаті ДТП, як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. Позивач перебувала у стресі, повинна була витрачати психоемоційні зусилля для відновлення свого стану та звичайного способу життя. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн виходячи з такого. Позивач є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідками МСЕК, та має юридичну освіту. Враховуючи характер захворювання, позивач повинна постійно проходити обстеження, що потребує додаткових зусиль та витрат. Крім того, позивачу протипоказано перебувати у стресовому стані. Маючи юридичну освіту, позивач використовував свій автомобіль в роботі. Крім того, позивач отримав такі негативні наслідки: нервовий стрес, який позивач пережила під час зіткненням з транспортним засобом відповідача, оскільки в цей час позивач знаходилась в своєму автомобілі; відмова відповідача на пропозицію позивача добровільно відшкодувати матеріальні витрати та збиток, що призвело до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів; позивач зазнала немало переживань та страждань з приводу того, що особа, яка пошкодила її майно та повинна відповідати за свої дії, не має на меті добровільно відшкодувати заподіяні нею матеріальні збитки; несвоєчасна виплата матеріального відшкодування також є негативним наслідком, оскільки позивач очікувала на отримання відшкодування вчасно та в повній мірі, адже грошові кошти потрібні були для відновлення пошкодженого автомобіля, яким позивач не могла користуватись після наслідків ДТП, як наслідок, для відновлення автомобіля були витрачені кошти, які були виділені з сімейного бюджету позивача, що поставило позивача у скрутне фінансове становище через необхідність проведення незапланованого ремонту ТЗ; позивач змушена була докласти додаткових зусиль та часу для звернення до страховика щодо виплат, зі скаргами до НБУ та МТСБУ та очікувала кошти протягом 2 років та 9 місяців; при цьому, відповідач відмовився добровільно сплатити франшизу та інші витрати, тобто вчинити дії, які прямо покладені на нього законом; позивач змушена була докласти додаткових зусиль та часу для збору документів для звернення до МТСБУ для отримання відшкодування та для подання позову до суду; порушення прав позивача завдало додаткового морально-психологічного дискомфорту, був порушений звичайний спосіб життя, позивач змушена була докласти додаткових зусиль для організації свого життя та членів сім`ї, на тривалий час після ДТП позивачу та його сім`ї довелося користуватися послугами громадського транспорту, що викликало суттєві незручності у пересуванні по місту для придбання товарів або послуг в різних магазинах та аптеках, для проходження медичного обстеження та нести інші додаткові витрати; при цьому, безспірним є те, що користування громадським транспортом потребує значно більше затрат зусиль та часу, оскільки позивач є особою з інвалідністю, а користування послугами таксі є доволі коштовним для позивача; позивач була позбавлена засобу пересування і не могла довгий час користуватись ТЗ, який використовувала в роботі та в інтересах сім`ї, для поїздок за межі міста Харкова на дачу та до своєї матері похилого віку, яка проживала в місті Кропивницький, як наслідок були суттєво порушені життєві плани позивача; отже, багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, позивачу довелося відкласти, а від деяких з них позивач взагалі змушена була відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Зазначила, що розмір заподіяної моральної шкоди визначити позивачу було важко, але він має хоча б компенсувати ті емоції та страждання, які довелось пережити позивачу та її родині, витрати, пов`язані з відновленням психічного стану. Позивач при оцінки розміру моральної шкоди брав до уваги також характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із несвоєчасною виплатою відшкодування та недоотримання такого, характер немайнових втрат позивача, стан здоров`я позивача. Посилалася, що ці обставини, які перелічені вище, знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП. Крім того позивачем для визначення розміру збитків, завданих внаслідок ДТП, понесені витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику коліснику транспортного засобу №283/07-20, в сумі 2 500,00 грн. Отже, як про це зазначає позивач, позивач для відновлення своїх порушених прав вона зазнала додаткових витрат та на підставі ст. 22, 1192 ЦК України відповідач повинен відшкодувати позивачу ці додаткові витрати, пов`язані з залученням експерта у розмірі 2 500,00 грн. Позивач повідомляє, що на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» її звільнено від сплати судового збору як особу з інвалідністю II групи.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 червня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, через підсистему «Електронний суд» надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у поданій заяві підтримала позовні вимоги, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що 22 червня 2020 року о 10-00 годині за адресою: м. Харків, Журавлівська Набережна, 2, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Renault Fluense, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який, у свою чергу, по інерції скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічних пошкоджень, чим спричинено матеріальних збитків.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2020 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень (а.с. 10).
Відтак, наведеним вище судовим рішенням встановлено, що автомобілем Renault Fluense, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди керувала саме відповідач ОСОБА_2 .
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на наведене, вина відповідача в скоєні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , власником транспортного засобу ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с. 9).
Відповідно до Договору про проведення експертної оцінки № 283/07-20 від 01 липня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФО-П ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (замовник) доручає, а ФО-П ОСОБА_5 (експерт) бере на себе зобов`язання на проведення експертної оцінки щодо визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 (п. 1.1. Договору). Умовами п. 2.1. вказаного Договору на проведення експертної оцінки сторонами погоджено вартість робіт експерта у розмірі 2500,00 гривень (а.с. 24).
Як убачається з висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №283/07-20 від 01 липня 2020 року та Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №283/07-20 (дата завершення складання15 жовтня 2020 року), складених суб`єктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 31 683,60 гривень (а.с. 11-16).
Згідно з Актом № 283/07-20, ОСОБА_1 (замовник) доручила, а ФО-П ОСОБА_5 (експерт) виконав обов`язки по визначенню матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В п.3 Акту зазначено, що роботи виконані в повному обсязі, претензій у замовника немає (а.с. 26).
Зі змісту квитанції № 01-07-20 від 01.07.2020 убачається, що ОСОБА_1 сплачено ФО-П ОСОБА_5 2500,00 гривень за послугу з оцінки матеріального збитку, заподіяного автомобілю ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 25).
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспорту Renault Fluense, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Харківська муніципальна страхова компанія» за полісом обов`язкового страхування від 01.05.2020 №ЕР-142934906 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 130 000,00 гривень, франшиза 2600,00 гривень, що знаходить своє підтвердження Полісом №142934906 від 01.05.2020 (а.с. 27-28).
За наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.06.2020, за заявою ОСОБА_1 від 24.06.2020 ПрАТ «ХМСК» було заведено страхову справу №3119, що підтверджується Страховим актом №3119/2. З висновків Страхового акту вбачається, що сума страхового відшкодування згідно з розрахунком становить 31 322,00 гривень, франшиза становить суму 2600,00 гривень, до виплати страховиком за вирахуванням франшизи визначено суму 28 722,30 гривень (а.с. 29).
15 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «ХМСК» із заявою про усунення порушення строків здійснення виплати їй страхового відшкодування за настанням страхового випадку (а.с. 35).
20 березня 2023 року позивач отримала від МТСБУ суму страхового відшкодування в розмірі 28 722,30 гривень шляхом зарахування грошових коштів на банківський рахунок позивача (а.с. 39).
Відтак, з суми страхового відшкодування, розрахованого ПрАТ «ХМСК» в Страховому акті в розмірі 31 322,00 гривень, позивачу за виключенням франшизи в сумі 2600,00 гривень МТСБУ сплачено 28 722,30 (а.с. 29).
За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як це унормовано положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Правилами ст. 8 Закону України «Про страхування» унормовано, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Положеннями п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).
З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», згідно з полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №142934906. Франшиза, згідно з полісом, становить 2 600,00 гривень.
Як встановлено в ході судового розгляду справи, у зв`язку з перебуванням ПрАТ «ХМСК» у стадії припинення, страхове відшкодування ОСОБА_1 було сплачено Моторним (транспортне) страховим бюро України в сумі 28 722,30 гривень за мінусом франшизи 2 600,00 гривень.
Згідно з ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Відповідно до положень п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Беручи до уваги наведені вище обставини, суд доходить висновків, що вимоги позивача в частині стягнення суми франшизи 2 600,00 гривень підтверджені відповідними доказами та підлягають задоволенню.
Що стосується вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача понесених нею витрат на проведення оцінки вартості матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 2 500,00 гривень, то вони підлягають задоволенню, як такі, що доведені позивачем належними та допустимими доказами.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд зважає на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої і душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна (п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України).
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування матеріальної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці завдано моральних страждань, що полягали у зміні звичного укладу її життя, а тому вона має право на відшкодування моральної шкоди.
Таким чином, моральна шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає відшкодуванню відповідачем, як особою, з вини якої вона завдана, з урахуванням суті позовних вимог, доведеності позивачем заподіяних їй моральних страждань, а також з урахуванням вимоги розумності, виваженості та справедливості.
Беручи до уваги характер та обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, з урахуванням вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22 червня 2020 року, та інших обставин, зокрема, - характеру і тривалості страждань позивачки, істотності вимушених змін у її життєвих стосунках, незручностях, пов`язаних з користуванням позивачем, як особою з інвалідністю ІІ групи, послугами громадського транспорту, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на її користь в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 3 000,00 грн.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд керується таким.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки ціна позову становить 25 100,00 гривень, позивачу належало при пред`явленні позовної заяви сплатити судовий збір в сумі 1073,60 гривень.
За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Матеріалами справи знаходить своє підтвердження обставина того, що позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як особа з інвалідністю ІІ групи звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в загальній сумі 8 100,00 гривень, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 346,25 гривень, інша частина судового збору компенсується за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 8 100 (вісім тисяч сто) гривень 00 копійок, з яких: франшиза в розмірі 2 600 (дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок, витрати, понесені, у зв`язку з оцінкою матеріального збитку в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, моральна шкода в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 346 (триста сорок шість) гривень 25 копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .
Повне судове рішення складено 15 вересня 2023 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова