ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 706/523/21
Провадження № 22-ц/821/1399/23
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

01 червня 2021 року представник ТОВ «Росвен Інвест Україна» Кравчик І.П. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою на отримання кредиту та надав вся необхідні документи.

Як результат, між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 001-23744-060313 від 06.03.2013 року. Відповідно до умов кредитного договору, ПАТ «Дельта Банк» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості у сумі 14 950,00 грн. з кінцевим строком погашення до 05.05.2017 року.

Позивач зазначає, що відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання та не повернув у строки, визначені кредитним договором: тіло кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом, що спричинило виникнення заборгованості за кредитним договором.

Внаслідок істотних порушень відповідачем зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк» розпочав процедуру врегулювання проблемної заборгованості, здійснюючи телефонні дзвінки, письмові повідомлення про необхідність сплати простроченої заборгованості. Але вимоги Банку, щодо повернення простроченої заборгованості за кредитним договором, відповідачем були проігноровані, а заборгованість не сплачена.

27 квітня 2018 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладений договір факторингу № 409/К, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за кредитним договором, в тому числі за кредитним договором № 001-23744-060313 від 06.03.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , прострочена заборгованість за яким, станом на 14.05.2021 року складає: прострочена заборгованість по тілу кредиту 13956,86 грн.; прострочені відсотки за користування кредитом 32236,91 грн.; 3% річних 1240,06 грн.; інфляційні 2730,88 грн.

Таким чином, не сплачена заборгованість за кредитним договором № 001-23744-060313 від 06.03.2013 року, складає 50164,71 грн.

З метою вирішення питання, щодо сплати відповідачем простроченої заборгованості за кредитним договором, позивач неодноразово телефонував та надсилав повідомлення з проханням здійснити оплату заборгованості, а також надіслав відповідачу вимогу про погашення заборгованості.

Відповідач всі звернення проігнорував, вимогу не задовольнив, погашення простроченої заборгованості не здійснив, чим грубо порушив права позивача.

В зв`язку з вищевикладеним просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором № 001-23744-060313 від 06.03.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , в сумі 50164,71 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором № 001-23744-060313 від 06.03.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 в сумі 50164,71 грн. Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором № 001-23744-060313, укладеним 06.03.2013 року, за яким новим кредитором є ТОВ «Росвен Інвест Україна», то з нього на користь позивача необхідно достроково стягнути заборгованість за вказаним договором в розмірі 50164,71 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2023 року ОСОБА_1 подав до Черкаського апеляційного суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 29.09.2021 року в частині стягнення простроченої заборгованості за нарахованими відсотками, пені, 3% річних в розмірі 36207,85 грн. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні в цій частині.

Стягнути із ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на юридичні послуги в розмірі 10 000,00 грн.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що викладені у рішенні суду висновки не повною мірою відповідають обставинам справи, крім того, судом не повною мірою правильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зазначає, судом першої інстанції було визначено заборгованість за прострочені відсотки за користування кредитом в розмірі 32236,91 грн., проте судом не було враховано, а саме ЗУ «Про споживче кредитування», де зазначено, що максимальна сума пені, штрафів за прострочення споживачем кредитних зобов`язань по споживчому кредиту, не може перевищувати подвійної суми, по договору кредитування, та не може перевищувати подвійної суми, по договору кредитування, та не може бути збільшена. Проте, як вже визначалось вище, то банк надав заборгованість за відсотками в розмірі 32236,91 грн., що є незаконним.

Крім того, суд першої інстанції неправомірно стягнув штрафні санкції, оскільки відповідач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 з 02.07.2019 року. Звертає увагу на те, що договір № 001-23744-060313 має кінцевий строк погашення до 05.05.2017 року, разом із цим в рішенні суду було визначено, що заборгованість розраховувалась станом на 14.05.2021 року.

Таким чином, так як відповідач є військовослужбовцем якого було мобілізовано до лав ЗСУ під час дії особливого стану в Україні, банк не повинен був просити у суду сплати відповідачем відсотків за користування кредитом.

Апелянт звертає увагу на те, що відповідачем нараховані відсотки станом на 14.05.2021 року, проте кредитний договір № 001-23744-060313 має кінцевий строк 05.05.2017 року, а отже після цієї дати відповідачу не мали нараховуватись відсотки за кредитом.

Отже, оскільки умови оспорюваного договору щодо нарахування усіх штрафних санкцій суперечать вимогам чинного цивільного законодавства України, такі вимоги не повинні виконуватись і тому суд першої інстанції не мав задовольняти позовні вимоги в цій частині.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 369 ЦПК України встановлено не було.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, своє рішення мотивував тим, що відповідач не виконав зобов`язання по поверненню кредитних коштів за договором, чим порушив умови кредитного договору, а тому позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком.

Апеляційним судом встановлено, що 06.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 001-23744-060313.

Відповідно до умов кредитного договору Банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 14950,00 грн. з кінцевим терміном погашення до 05.05.2017 року.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі.

Встановлено та не оспорюється сторонами, що між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір 06 березня 2013 року, який було виконано Банком в частині надання кредитних коштів відповідачу в сумі 14950,00 грн.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

27 квітня 2018 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 409/К, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за кредитним договором № 001-23744-060313 від 06.03.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

Як вбачається із Витягу з Реєстру передачі Прав Вимоги до Договору факторингу № 409/К від 27.04.2018 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 46193,77 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту 13956,86 грн., прострочені відсотки за користуванням кредиту 32236,91 грн., пеня 0,00 грн.

Інших доказів позивач не надав ні в суд першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У позовній заяві ТОВ «Росвен Інвест Україна» посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору, ПАТ «Дельта Банк» надав ОСОБА_1 кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 14950,00 грн. з кінцевим строком погашення до 05.05.2017 року. Відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконані.

Станом на 27.04.2018 року (укладений договір факторингу № 409/К) заборгованість за кредитним договором становить 50164,71 грн. Додаткових нарахувань штрафних санкцій, пені та іншого з моменту відступлення права вимоги, новим кредитором не було здійснено. Всі нарахування пені та відсотків, були нараховані первинним кредитором ПАТ «Дельта Банк».

Проте, в матеріалах справи відсутні розрахунку заборгованості, виписки по рахунку, з яких можна встановити нарахування пені, відсотки по кредиту та нарахування інфляційних.

За таких обставин та без надання підтверджень на яку суму боргу та за який період проводилось нарахування відсотків та штрафних санкцій по кредитному договору від 06.03.2013 року, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування заборгованості по відсоткам, нарахування 3% річних та інфляційних.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ «Дельта Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отримані кошти.

Отже, вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитним договором № 001-23744-060313 від 06.03.2013 року, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що стягненню підлягає саме сума неповернутих коштів (тіло кредиту), яка неоспорюється сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, рішення суду першої інстанції, яке ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, до скасування та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Росвен Інвест Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 001-23744-060313 від 06.03.2013 року в розмірі 13956,86 грн. (тіло кредита).

Що стосується витрат на правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідач ОСОБА_1 просив апеляційний суд стягнути з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на його користь витрати на юридичні послуги в розмірі 10 000,00 грн.

Проте, апелянт не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про відмову в стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на юридичні послуги в розмірі 10000,00 грн., оскільки дані послуги належним чином не підтвердженні стороною.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена повністю та відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір», з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3405,00 грн. (за подачу апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року скасувати та постановити нове.

Позовні вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором № 001-23744-060313 від 06.03.2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , в розмірі 13956,86 грн. (тіло кредиту).

Стягнути з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 3405,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 13 вересня 2023 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Л.І. Василенко

О.В. Карпенко