справа №176/1819/23
провадження №2/176/804/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Ляху В.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Жовті Води Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідачки, ОСОБА_1 , заборгованість за договором про споживчий кредит №1741219 від 16.11.2021 року в розмірі 24000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.11.2021 року між позивачем та відповідачкою укладено договір про споживчий кредит №1741219 від 16.11.2021 року в електронній формі. 16.12.2021 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про споживчий кредит №1741219 від 16.11.2021 року згідно якої сторони дійшли згоди внести зміни до п.1.1 договору у розділ «Предмет Договору», згідно якого останньому надано у позику грошові кошти в сумі 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Договір підписано одноразовим ідентифікатором алфавітно-цифровою послідовністю, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Позивачем в порядку встановленому п. 1.4 договору про споживчий кредит через оператора послуг платіжної інфраструктури Platon на картковий рахунок відповідача перераховано суму позики, що зазначена в договорі про споживчий кредит, що підтверджується повідомленням від 26.07.2023 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає позивач технічну можливість для проведення операцій по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. При цьому, ТОВ «Платежі Онлайн» є оператором послуг платіжної інфраструктури, яке уповноважено надавати окремі види послуг в платіжній системі та здійснювати операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів та діяльність якої регулюється, зокрема, нормами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» При цьому позивач звертає увагу, що операції по перерахуванню коштів через оператора послуг платіжної інфраструктури не розповсюджується дія Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, оскільки позивач та ТОВ «Платежі онлайн» не є банками. Таким чином, реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі, що вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Станом на день подання позову відповідачка взяті на себе зобов`язання по договору про споживчий кредит не виконувала, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою від 18 серпня 2023 року відкрито провадження за вищезазначеним позовом та вирішено розглядати його в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

07.09.2023 від представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Брагіна Д.О. до суду надійшов відзив на позов, де останній просив відмовити позивачеві у задоволенні позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 ніяких договорів з позивачем не укладала та гроші у позику не отримувала. Надана суду в якості доказу копія договору про споживчий кредит №1741219 від 16.11.2021 року не може вважатися належним та достовірним доказом, оскільки не підтверджує факт підписання договору позики відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам Закону. Таким чином, надана позивачем паперова копія договору позики не є достовірним та достатнім доказом в розумінні ст. ст. 79,80 ЦПК України та не може бути доказом факту укладання договору. В період з березня 2009 року по грудень місяць 2022 року ОСОБА_1 була зареєстрована як ФОП і займалась роздрібною торгівлею лікарських засобів в м. Жовті Води, а 22.02.2023 року відповідачка припинила займатись підприємницькою діяльністю. Вона не заперечує того факту, що як ФОП отримувала під час підприємницької діяльності у фінансових установах позики, але з позивачем як фізична особа договору про споживчий кредит №1741219 від 16.11.2021 року не укладала. Роздруківки інтернет сторінок не можуть свідчити про те, що реєстрацію в особистому кабінеті на сайті позивача та заповнення обов`язкових полів заявки на отримання позики здійснювала саме ОСОБА_1 . Цифрову копію паспорта та світлину із зображенням обличчя відповідача могла використати будь-яка особа, яка мала доступ до електронних файлів. Крім того, на підтвердження факту переказу коштів ОСОБА_1 , позивачем долучено довідку ТОВ «Платежі Онлайн» із якої взагалі не вбачається відповідно до якого договору здійснено переказ коштів на картку в сумі 8000 грн., факт здійснення такої транзакції відповідачка заперечує. Позивачем до позовної заяви не долучено копій розрахункових документів. Таким доказом могла би бути виписка по рахунку, однак такої виписки матеріали справи не містять.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, матеріали справи містять копію договору про споживчий кредит №1741219 від 16.11.2021, який нібито укладений між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , який не містить підписів сторін.

Відповідно до п.1.1 вищезазначеного договору, позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Строк позики за цим договором починається з 16.11.2021 та складає 30 днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Цей договір є укладеним з моменту перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. У договорі зазначено, що ОСОБА_1 підписала його електронним підписом dz3615 (а.с.10-15).

16.12.2021 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору №1741219 від 16.11.2021 року, де сторони дійшли згоди внести зміни до п.1.1 Договору у розділі «Предмет Договору», виклавши їх у наступній редакції: «Позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 8000 грн. на умовах, строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п. 1.5 цього Договору» Сторони дійшли згоди внести зміни до п. 1.3 договору у розділі «Термін дії договору», виклавши їх в наступній редакції: «Строк дії договору 60 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором». Позичальник також зобов`язується повернути заборгованість за відсотками та простроченими відсотками, у разі наявності, у загальній сумі 2215, 00 грн., які він повинен був сплатити у строк до 16.12.2021. Інші умови договору та додатків до нього, не зазначені у даній додатковій угоді, залишаються без змін. У додатковій угоді зазначено, що остання підписана електронним підписом ОСОБА_1 вже без зазначення номеру цього підпису. (а.с.16)

Доказів направлення цифрового ідентифікатора (цифрових чи алфавітних комбінацій на мобільний номер відповідача чи електронну пошту) їх отримання ОСОБА_1 та використання для авторизації на сайті позивача матеріали позовної заяви не містять.

Згідно із інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 26.07.2023 року, останній, як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція по перерахуванню 16.11.2021 року о 19 год.10 хв. 8000 грн. на картку НОМЕР_2 , банк емітент Приватбанк. (а.с.32)

Даний доказ перерахування коштів відповідачеві не може бути взято судом до уваги, як належний та допустимий, оскільки цей документ не є платіжною квитанцією чи меморіальним ордером, з якого було б видно хто є отримувачем даних коштів та чи взагалі були вони перераховані чи ні. Тим більше, що відповідачка не визнає факту перерахування позивачем коштів на її рахунок.

З розрахунку заборгованості за договором позики №1741219 від 16.11.2021 року вбачається, що сума заборгованості за даним кредитом складає 24000 грн.

Даний розрахунок також судом не береться до уваги, як належний доказ існування заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, а тому не є належним доказом існування боргу. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Підтвердженням виконаних операцій є виписки з особових рахунків клієнтів, однак виписка по рахунку відповідачки до позовної заяви не додана.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Договір про споживчий кредит №1741219 від 16.11.2021 укладений між сторонами, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Однак, матеріали справи не містять заповненого формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції укладення договору в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Приписами п. 2 ст. 1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що кошти в обумоленому договором розмірі дійсно були перераховані відповідачці тим більше, що відповідачка заперечує отримання нею кредитних коштів.

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідачки відсотків у розмірі 16 000 грн, позивачем у позові не обґрунтовано порядок та підстави нарахування заборгованості, не вказано, за який період та у якому порядку нараховані відсотки, обґрунтованого розрахунку відсотків до позову не долучено, що позбавляє суд можливості встановити обґрунтованість нарахування зазначеної складової заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, а також не надано доказів обґрунтованості заявленої суми заборгованості по нарахованих відсотках, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №1741219 від 16.11.2021, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких підстав, судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача, з урахуванням відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 141, 258, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Найменування сторін по справі.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», юридична адреса 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, код за .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 19.09.2023 року.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК