Справа № 366/799/23
Провадження № 2-сз/366/26/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченого ним судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на нерухоме за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Іванківського районного суду Київської області знаходилась на розгляді зазначена цивільна справа.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

08.09.2023 року від позивача у справі, ОСОБА_1 до суду надійшла заява, у якій він просить повернути йому сплачену ним суму судового збору за подання позовної заяви.

Розглянувши зазначену заяву та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 20.03.2023 року позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

24.03.2023 року відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначене на 18.04.2023 року, відкладене на 15.05.2023 року.

09.05.2023 року від позивача до суду надійшла заява, у якій він просив залишити його позовну заяву без розгляду.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року позовну заяву залишено без розгляду. Ця ухвала набрала законної сили 31.05.2023 року.

Вирішуючи питання про повернення суми судового збору, суд враховує, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Питання повернення судового збору у разі залишення позову (заяви) без розгляду регулюється статтею 142 ЦПК України.

Цією нормою не передбачено повернення позивачу (заявнику) судового збору у разі подання та задоволення судом заяви про залишення позову (заяви) без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (частина третя статті 257 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, за змістом наведеної норми вказаного Закону у випадку залишення судом позову без розгляду на підставі відповідної заяви позивача сплачена останнім сума судового збору не повертається.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного суду від 11.01.2022 року у справі № 449/1290/20, провадження № 61-18698св21.

Отже, вирішуючи питання про повернення судового збору, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його повернення, оскільки позов залишено без розгляду за заявою позивача.

Керуючись ст.ст. 133, 142, 257 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення сплаченого ним судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на нерухоме за набувальною давністю, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Слободян