Справа № 495/909/23
Номер провадження 2/495/593/2023
21 серпня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Боярського О.О.,
за участі секретаря судових засідань Саханова О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог про предмет спору на стороні позивача Білгород-Дністровська окружна прокуратура, про негайне відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів -
30.01.2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів в якому просить суд:
- розірвати шлюб між сторонами;
- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі доходу (заробітку) платника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку;
- визначити місце проживання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_3 ;
- стягнути судові витрати з відповідача.
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що між нею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровано шлюб від 06 жовтня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 06 жовтня 2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №267.
Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 13.11.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції актовий запис № 728.
Позивач зазначає, що на теперішній час шлюбні відносини між нею та відповідачем ОСОБА_2 , фактично припинені, сторони мешкають окремо, примирення не можливо через розбіжності у поглядах на життя та відсутність любові та поваги, що є підставою для розірвання шлюбу.
Позивачка просить суд вирішити питання щодо місця проживання дитини разом з нею, оскільки вважає, що саме це буде відповідати якнайкращім інтересам дитини.
За адресою проживання позивача для дитини створені належні умови для проживання, у зв`язку із чим проживання дитини за місцем проживання матері, є належним місцем проживання дитини та таким, що відповідатиме інтересам сина.
Крім того, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, але такий рівень позивачка одна не може забезпечити. Відповідач являється батьком дитини, а отже зобов`язаний забезпечити належний рівень життя дитині, є молодою особою, фізично здоровим, угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто.
З метою захисту своїх прав та законних інтересів неповнолітньої дитини позивачка була змушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом.
19.04.2023 року представник виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області звернувся до суду в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог про предмет спору на стороні позивача Білгород-Дністровська окружна прокуратура, про негайне відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав в якому просить суд:
- негайно відібрати малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без позбавлення батьківських прав в зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітньої дитини;
- повернути малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
Свої позовні вимоги представник виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області обґрунтовує тим, що згідно інформації Відділу охорони здоров?я та соціального захисту населення Старокозацької сільської ради від 04.04.2023 року за № 01-14/148 до них звернулась гр. ОСОБА_3 щодо вчинення проти неї домашнього насильства та жорсткого поводження до неї зі сторони її чоловіка.
Було з?ясовано, що дані події мали місце 22.01.2023 року, про що було складено протокол за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме «вчинення домашнього насилля».
Проте одразу після закінчення робітниками поліції своєї роботи гр. ОСОБА_2 знову жорстоко побив свою дружину ОСОБА_3 у присутності спільної малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В той же день був складений терміновий заборонний припис, після чого Відповідач забрав дитину до себе, де до 07.04.2023 року вона і перебувала.
Матері дитину Відповідач разом з бабусею дитину не віддавали, чинили перепони для побачення дитини з матір?ю, мотивуючи це тим, що поки не буде рішення суду батько має рівні права із мамою.
Начальником Служби у справах дітей Старокозацької сільської ради особисто було проведено бесіду, як зі батьком, так і з бабусею. В якому стані перебувала дитина Службі у справах дітей було не відомо, оскільки батько з бабусею не допускали працівників служби до дитини.
Зі слів сусідів дитина часто плакала. Крім того, органу опіки та піклування Старокозацької сільської ради стало відомо, що відповідача двічі притягали до адміністративної відповідальності за появу на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 у стані наркотичного сп?яніння, що може свідчити про систематичне зловживання ОСОБА_2 наркотичним засобами.
Відповідно до висновку Служба у справах дітей Старокозацької сільської ради, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Старокозацької сільської ради № 48 від 06.04.2023 року «Про негайне відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав», Орган опіки та піклування Старокозацької сільської ради вважає за доцільним вжити термінових заходів щодо вилучення малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в зв?язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров?я малолітньої дитини та тимчасово влаштувати дитину до матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , на період вирішення в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області цивільної справи № 495/909/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Старокозацької сільської ради як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.
Вчинення домашнього насильства з боку Відповідача до дружини ОСОБА_3 у присутності їхнього спільного малолітнього сина ОСОБА_1 , а також систематичне зловживання Відповідачем наркотичним засобами, що підтверджується протоколами військової частини НОМЕР_3 , де проходить військову службу Відповідач, становить пряму загрозу для життя та психічного здоров?я дитини, а також негативно впливає на її виховання з боку батька.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2023 року провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2023 року провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів було витребувано від виконавчого комітету Старокозацької ОТГ як орган опіки та піклування висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.04.2023 року провадження по справі за позовом виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог про предмет спору на стороні позивача Білгород-Дністровська окружна прокуратура, про негайне відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.07.2023 року було об`єднано в одне провадження цивільну справу № 495/3931/23 за позовом Виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог про предмет спору на стороні позивача Білгород-Дністровська окружна прокуратура, про негайне відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав зі справою № 495/909/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, яка перебуває в провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О.
Об`єднаній справі присвоєно номер №495/909/23.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, просила суд розглядати справу без її участі, на задоволені позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання представник виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, який діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 не з`явився, просив суд розглядати справу без його участі, на задоволені позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання представник третьої особи не з`явився.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду та оголошення про виклик, яке було розміщено на офіційному веб-порталі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
Судові повістки, які надсилалася відповідачу за адресою його реєстрації на судові засідання, були повернуті до суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».
Крім того ОСОБА_2 неодноразово звертався до суду з клопотаннями про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з наданням йому можливості звернутися до адвоката за правовою допомогою та надати відзиви на позовні заяви. Однак ОСОБА_2 відзиву чи будь яких пояснень стосовно предмету спору до суду або сторонам по справі не надав.
Таким чином суд здійснив все залежне від нього задля повідомлення відповідача.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів підлягають задоволенню із наступних підстав.
Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 13.11.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції актовий запис № 728.
Позивач зазначає, що на теперішній час шлюбні відносини між нею та відповідачем ОСОБА_2 , фактично припинені, сторони мешкають окремо, примирення не можливо через розбіжності у поглядах на життя та відсутність любові та поваги, що є підставою для розірвання шлюбу.
Позивачка просить суд вирішити питання щодо місця проживання дитини разом з нею, оскільки вважає, що саме це буде відповідати якнайкращім інтересам дитини.
За адресою проживання позивача для дитини створені належні умови для проживання, у зв`язку із чим проживання дитини за місцем проживання матері, є належним місцем проживання дитини та таким, що відповідатиме інтересам сина.
Крім того, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, але такий рівень позивачка одна не може забезпечити. Відповідач являється батьком дитини, а отже зобовязаний забезпечити належний рівень життя дитині, є молодою особою, фізично здоровим, угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем та відповідачем не досягнуто.
З метою захисту своїх прав та законних інтересів неповнолітньої дитини позивачка була змушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом.
Відповідно дост.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідност.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Відповідно до ч.3ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Згідно ч.1ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч.2ст.112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.
Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.
Згідност.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Законом України № 2037-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч.2 ст.182СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Вирішуючи питання про розмір аліментів,які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини,суд враховує обставини,інтереси сторін та потреби самої дитини.
З огляду на правові позиції п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей з можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.
З урахуванням принципу співмірності, потреб дитини, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, матеріальне становище сторін, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, щост.180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі ј всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до вимогст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
Положеннями частин 1,2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання.
Таким чином, положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини.
Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
Як вбачається з висновку № 49 від 06.04.2023 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконавчий комітет Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_1 , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, добросовісне виконання позивачкою ОСОБА_3 , батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, бажання самої дитини на проживання з матір`ю, висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітньої дитини, з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 ..
При цьому, визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог про предмет спору на стороні позивача Білгород-Дністровська окружна прокуратура, про негайне відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню із наступних підстав.
Згідно інформації Відділу охорони здоров?я та соціального захисту населення Старокозацької сільської ради від 04.04.2023 року за № 01-14/148 до них звернулась гр. ОСОБА_3 щодо вчинення проти неї домашнього насильства та жорсткого поводження до неї зі сторони її чоловіка.
Було з?ясовано, що дані події мали місце 22.01.2023 року, про що було складено протокол за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме «вчинення домашнього насилля».
Представник виконавчого комітету Старокозацької сільської ради зазначає, що одразу після закінчення робітниками поліції своєї роботи гр. ОСОБА_2 знову жорстоко побив свою дружину ОСОБА_3 у присутності спільної малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В той же день був складений терміновий заборонний припис, після чого Відповідач забрав дитину до себе, де до 07.04.2023 року вона і перебувала.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується наявними в матеріалах справи копії постанов Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
Матері дитину відповідач разом з своєю матір`ю не віддавали, чинили перепони для побачення дитини з матір?ю, мотивуючи це тим, що поки не буде рішення суду батько має рівні права із мамою.
При цьому Відповідач постійно погрожував гр. ОСОБА_3 фізичної розправою, дитина весь цей час знаходилась у нервовому стані, біля бабусі. Батько знаходиться на військовій службі. Мати відповідача на розмову не йде, також погрожує фізичної розправою.
Начальником Служби у справах дітей Старокозацької сільської ради особисто було проведено бесіду, як зі батьком, так і з бабусею. В якому стані перебувала дитина Службі у справах дітей було не відомо, оскільки батько з бабусею не допускали працівників служби до дитини.
Зі слів сусідів дитина часто плакала. Крім того, органу опіки та піклування Старокозацької сільської ради стало відомо, що відповідача двічі притягали до адміністративної відповідальності за появу на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 у стані наркотичного сп?яніння, що може свідчити про систематичне зловживання ОСОБА_2 наркотичним засобами.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями постанов Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
Відповідно до висновку Служба у справах дітей Старокозацької сільської ради, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Старокозацької сільської ради № 48 від 06.04.2023 року «Про негайне відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав», Орган опіки та піклування Старокозацької сільської ради вважає за доцільним вжити термінових заходів щодо вилучення малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в зв?язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров?я малолітньої дитини та тимчасово влаштувати дитину до матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , на період вирішення в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області цивільної справи № 495/909/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Старокозацької сільської ради як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.
Таким чином, суд вважає, що вчинення домашнього насильства з боку Відповідача до дружини ОСОБА_3 у присутності їхнього спільного малолітнього сина ОСОБА_1 , а також систематичне зловживання Відповідачем наркотичним засобами, що підтверджується протоколами військової частини НОМЕР_3 , де проходить військову службу Відповідач, становить пряму загрозу для життя та психічного здоров?я дитини, а також негативно впливає на її виховання з боку батька.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Згідно із пунктами 2-5 частини першої ст.164СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад.
З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію забезпечення соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», правого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що безвідповідальне ставлення відповідача ОСОБА_2 , до дитини, його схильність до вживання наркотичних речовин, систематичне вчинення домашнього насильства в сім`ї створює ризик для життя, здоров`я та морального виховання малолітнього ОСОБА_1 , а тому суд приходить до висновку про доцільність відібрання дитини від ОСОБА_2 , без позбавлення його батьківських прав та повернення малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Щодо розподілу судових витрат.
Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів ОСОБА_3 , просила суд стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір у розмірі 2157,20 грн.
Згідно із статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені, то з відповідача слід стягнути на її користь понесені нею судові витрати.
Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1073.60 грн. в дохід держави.
Відповідно до вимогст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 90, 258, 259, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 06 жовтня 2020 року року, актовий запис № 267 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).
Визначити місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою її проживання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі доходу (заробітку) платника, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 30.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073.60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 2157.20 грн.
Позов Виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог про предмет спору на стороні позивача Білгород-Дністровська окружна прокуратура, про негайне відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав задовольнити.
Відібрати малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без позбавлення батьківських прав в зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітньої дитини.
Повернути малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Допустити негайне виконання судового рішення в частині відібрання дитини.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Суддя О.О.Боярський