Дата документу 08.09.2023
Справа № 334/7930/23
Провадження № 2-о/334/367/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження дитина на тимчасово окупованій території України,

встановив:

Адвокат Ковальов Д.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою про встановлення юридичного факту народження дитини дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Мелітополь Запорізької області від батьків: матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Мелітополь Запорізької області, ОСОБА_1 народила дитину дочку ОСОБА_2 . При народженні дитини ІНФОРМАЦІЯ_5 видане Медичне свідоцтво про народження № НОМЕР_1 Мелітопольським обласним пологовим будинком. Однак, на даний час заявник не має можливості отримати українське свідоцтво про народження дитини, оскільки у м. Мелітополь Запорізької області припинена діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану України.

Зазначене місце народження є тимчасово окупованою територією України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022, який діє і натепер. Мелітопольський район внесений до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 вересня 2022 року, що затверджений Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 23.08.2022 року № 75 (зі змінами), тому заявник не має можливості виїхати на підконтрольну Україні територію для отримання українського свідоцтва про народження дитини.

Тому, встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини.

В судове засідання ОСОБА_1 та її адвокат не з`явились, у заяві про встановлення факту народження дитини просили суд розглядати справу за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, заперечень проти заяви не надав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Законом передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Так, відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 народила дитину дочку ОСОБА_2 . При народженні дитини видане медичне свідоцтво про народження №31 від 27.08.2023 року. Батьком дитини є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлення факту народження необхідно заявнику для проведення реєстрації народження дитини на території України, оскільки вона разом з дитиною перебуває на тимчасово окупованій території у зв`язку із військовою агресією РФ проти України та не має можливості виїхати на підконтрольну Україні територію для отримання українського свідоцтва про народження дитини.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №217/06-20 від 02.06.2020, виданої виконавчим комітетом Приазовської селищної ради Запорізької області, ОСОБА_1 з 19.09.2015 року по теперішній час зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Заявник є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 від 18.05.2020 року.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження із моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ilacu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників.

Таким чином, долучені заявником до заяви документи, які видані органами та установами, що на даний час знаходяться на тимчасово окупованій території України, судом беруться до уваги та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки законодавець не урегулював окремі нові суспільні відносини, які склалися внаслідок військового конфлікту на сході країни та анексії Криму, зокрема не встановив позасудовий порядок державної реєстрації актів цивільного стану.

У відповідності зі ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Заявник позбавлена можливості у встановленому законом порядку отримати витяг про народження дитини, оскільки документи на підтвердження цих обставин видані на території, яка зараз тимчасово окуповано, що унеможливлює отримання заявником копії свідоцтва про народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про народження дитини, оскільки документи про народження видані на тимчасово окупованій території України, а також не має можливості виїхати на підконтрольну територію для реєстрації народження дитини, однак нею надано до суду беззаперечні докази про народження дитини, тому є всі підстави для винесення рішення суду про встановлення факту народження дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на тимчасово окупованій території України.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 18, 19, 293, 315-319 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження дитина на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити юридичний факт народження дитини дочки ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Мелітополь Запорізької області від батьків: матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянки України та батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянина України.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін