Провадження № 4-с/522/59/23
УХВАЛА

29 серпня 2023 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Ковтун Ю.І.

за участю секретаря Лахматової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт скарження: Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця в якій просить: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у задоволені заяви ОСОБА_1 щодо скасування постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами за ВП №15705586; скасувати постанову державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.03.2019 по ВП № 15705586, відповідно до якої було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги скарги мотивовано тим, що на примусовому виконанні у Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 15705586 відносно ОСОБА_1 18.05.2023 працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення ААД №491153, підставою якого стало те, що постановою державного виконавця Нікопольського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29.03.2019 встановлено щодо ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Про вказану постанову ОСОБА_1 не було відомо, про її наявність він дізнався 18.05.2023 від співробітників поліції. Із наявної інформації, ВП №15705586 було відкрите 12.11.2007 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, відповідно до виконавчого листа Джанкойського міського суду Автономної Республіки Крим 09.09.2004. Стягувачем аліментів за ВП №15705586 вказано ОСОБА_2 , яка є громадянкою Російської Федерації. Зазначив, що ОСОБА_1 на даний час працює за трудовим договором водієм автотранспортного засобу з окладом 6700,00 грн. Вказана заробітна платає єдиним засобом існування ОСОБА_1 . Наявність оскаржуваної постанови призведе до відсутності можливості у ОСОБА_1 заробляти кошти на життя та призведе до порушення його прав, передбачених Конституцією України. Також зазначив, що 16.06.2023 представник скаржника - адвокат Шашликов Д.Г. звернувся до Нікопольського відділу державної виконавчої служби із заявою про скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та 28.06.2023 було отримано відповідь №72632 від 28.06.2023 року, відповідно до якої державним виконавцем було відмовлено у скасуванні постанови про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами з причини того, що державним виконавцем не було встановлено жодної обставини, передбаченої у ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Вважають, що відмова державного виконавця є неправомірною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

24.08.2023 на електронну адресу суду від представника суб`єкта скарження: Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відгук на скаргу, відповідно до якого зазначив, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 15705586 з виконання виконавчого листа № 2-2627 виданого 09.09.2004 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/2 на утримання дітей. В процесі виконання виконавчого документу державним виконавцем відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наявністю заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 4 місяці 29.03.2019 винесено постанову про обмеження боржника у праві користування транспортними засобами. Боржник звернувся до Відділу з заявою про припинення обмеження у праві керування транспортним засобом у зв`язку з тим, що він працевлаштований водієм та надав підтвердження працевлаштування. Відповідно до ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування. Проте у виконавчому провадженні відсутні відомості стосовно працевлаштування боржника водієм на момент винесення оскаржуваної постанови, таким чином постанова була винесена у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». 23.05.2023 боржник працевлаштований водієм, що є його єдиним джерелом існування, і, відповідно, згідно ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження у праві керування транспортними засобами не може бути застосовне до нього, проте Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає для державного виконавця механізму припинення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами у разі працевлаштування боржника водієм вже після накладення відповідного обмеження. При розгляді скарги покладається на розсуд суду.

У судове засідання учасники розгляду справи не з`явилися, по розгляд справи судом повідомлялися належним чином.

Від представника скаржника адвоката Кобеляцького Д.М. на адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції , в якому також просив у випадку наявності технічних проблем під час розгляду справи у режимі відеоконференції просить розглянути справу без участі представника скаржника - адвоката Кобеляцького Д.М. Вимоги, наведені у скарзі підтримує у повному обсязі.

Неявка учасників процесу, відповідно до положень ч 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши надані матеріали та надавши їм відповідну оцінку, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 09.09.2004 Джанкойським міськрайонним судом Автономної Республіки Крим у справі № 2-2627 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 13.07.2004 до їх повноліття, який перебуває на виконанні у Нікопольському відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 28 29).

В ході проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 2-2627 виданого 09.09.2004 старшим державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Зеленською С.О. у виконавчому провадженні № 15705586 боржником за яким є ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_3 , зокрема було прийнято постанову від 29.03.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами. Як вбачається з вказаної постанови, після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 29.03.2019 за період з 01.01.2014 по 01.04.2019 в сумі 158221,42 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців (а.с. 8).

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.05.2023 у справі № 182/2557/23 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Як вбачається з вказаної постанови 18.05.2023 на ОСОБА_1 , стосовно якого постановою державного виконавця Нікопольського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29.03.2019 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, було складено протокол про адміністративне правопорушення ААД № 491153 за керування транспортним засобом «Сітроєн Берлінго» номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 9).

16.06.2023 представник скаржника - адвокат Шашликов Д.Г. звернувся до Нікопольського відділу державної виконавчої служби із заявою про скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами за ВП № 15705586 (а.с. 14 15).

Листом Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.06.2023 за №72632 на адресу адвоката Шашликова Д.Г. повідомлено про те, що на момент застосування державним виконавцем тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами жодної обставини, які перераховані у ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та заважали застосувати до боржника тимчасове обмеження виявлено не було, тому на сьогоднішній день державний виконавець припинити тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами не може (а.с.16).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів законом покладено на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1404-VІІІ від 02.06.2016) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону № 1404-VІІІ від 02.06.2016 передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 2 ч. 9 ст.71 Закону № 1404-VІІІ від 02.06.2016 за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч. 10 ст.71 вказаного Закону тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до копії наказу (розпорядження) керівника підприємства Удовиченко О.В. про прийняття на роботу № 11 від 22 травня 2023 ОСОБА_1 з 23 травня 2023 року прийнято на роботу водієм автотранспортних засобів, оклад 6700,00 грн. (а.с. 12).

23 травня 2023 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (Фізична особа) та ОСОБА_1 (Працівник) було укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, відповідно до якого Працівник зобов`язаний виконувати обов`язки водія автотранспортних засобів з дотриманням правил з охорони праці та техніки безпеки. Фізична особа зобов`язується оплачувати працю Працівника у розмірі згідно штатного розкладу, та відпрацьованого часу, згідно мінімальної заробітної плати у розмірі 6700,00 грн. (а.с. 11).

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_4 . ОСОБА_1 дійсно працює у ФОП ОСОБА_4 з 23.05.2023, наказ № 11 від 22.05.2023, трудовий договір без № від 23.05.2023 водієм автотранспортного засобу (а.с. 13).

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 почав працювати водієм лише з 23.05.2023, тобто після того, як 18.05.2023 йому стало відомо про винесення постанови, якою його обмежено у праві керувати транспортними засобами.

Разом з тим, такі дії працевлаштування боржника ОСОБА_1 водієм автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_4 суд розцінює, як намагання ухилитися від вжитих виконавцем заходів щодо примусового виконання рішення про стягнення аліментів та погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення аліментів. Жодних доказів того, що ОСОБА_1 раніше також працював водієм матеріали справи не містять, що свідчить про можливість отримання ним доходу без використання права керувати транспортними засобами.

Суд зауважує, що заявник є особою середнього віку, працездатний, будь-яких протипоказань до роботи немає, робота водія не є єдиним можливим для нього видом трудового процесу чи діяльності, тому встановлення тимчасового обмеження керувати транспортними засобами не може розцінюватися як позбавлення боржника основного законного джерела засобів для існування. Доказів протилежного суду не надано. Крім того, таке обмеження встановлено тимчасово - до погашення заборгованості з аліментів, а після виконання обов`язку по сплаті заборгованості по аліментах на утримання дітей його право буде поновлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державним виконавцем постанова про тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами відносно ОСОБА_1 була прийнята відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця.

На підставі встановлених обставинах справи, досліджених доказів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт скарження: Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 15 вересня 2023 року.

Суддя Ю.І.Ковтун