Номер провадження: 22-ц/813/6393/23
Справа № 2-6326/11
Головуючий у першій інстанції Турецький О. С.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Гуденка Д.О.,

учасники справи: скаржник ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 , стягувач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», суб`єкт оскарження приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року, постановлену Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Домусчі Л.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича, стягувач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

в с т а н о в и в:

09 грудня 2022 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича від 10.11.2022 про відкриття виконавчого провадження № 70315052, стягувач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк».

В обґрунтування скарги вказав, що 23 листопада 2022 року він отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. про відкриття виконавчого провадження, яке відкрите 10 листопада 2022 року на підставі заяви ПАТ «Укргазбанк» та виконавчого листа, виданого 05 лютого 2015 року Приморським районним судом м. Одеси по справі № 2-6326/11. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання скінчився 05 лютого 2018 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2022 року у даній справі встановлено, що граничний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є 18 серпня 2020 року.

Посилаючись на те, що з моменту набрання виконавчим документом законної сили до часу прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання минуло п`ять років і виконавчий документ звернутий до виконання з порушенням встановленого законом трирічного строку, без відповідного клопотання про відновлення строку на пред`явлення його до виконання, що є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, ОСОБА_1 , просив суд визнати поважними причини пропуску строку для подачі скарги та поновити йому відповідний процесуальний строк на оскарження постанови про відкриття провадження, оскільки він не був обізнаний про наявне виконавче провадження, зі скаргою звернувся у визначений законом строк після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, однак у зв`язку із відмовою у відкритті провадження за поданим ним 02 грудня 2022 року позовом про визнання протиправною та скасування постанови, строк пропущено з поважних причин, визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. від 10 листопада 2022 року про відкриття виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 70315052, а також просив вирішити питання розподілу судових витрат.

23 січня 2023 року на адресу Приморського районного суду м. Одеса від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. надійшли заперечення на скаргу, в яких зазначено, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-6326/11 від 05.02.2015, виданий Приморським районним судом м. Одеси про звернення стягнення на предмет іпотеки-квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 52/06 від 07.10.2008 року, що станом на 16.11.2012 складає 157 565,18 доларів США та 382756,80 гривень.

Разом із виконавчим документом надійшла 10.11.2022 заява стягувача про відкриття виконавчого провадження по виконанню наведеного виконавчого листа №2-6326/11 від 05.02.2015.

10.11.2022 ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої надіслано сторонам.

Посилаючись на те, що зазначений виконавчий лист вже було пред`явлено до примусового виконання і остання причина повернення - повернуто без прийняття до виконання згідно п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» 12.10.2020, трирічний строк з дня повернення виконавчого документа стягувачу спливає 12.10.2023, а тому ним не було порушено вимог законодавства при відкритті вищевказаного виконавчого провадження, оскільки не сплив трирічний строку з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Також вказав, що постановою Одеського апеляційного суду граничний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлений з моменту останнього закриття виконавчого провадження Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси -18 серпня 2017 року, а остання відмітка про повернення виконавчого листа стягувачу без виконання на підставі скасованої апеляційним судом ухвали Приморського районного суду від 18.09.2020 є 12.10.2020, тому з врахуванням переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання граничною датою відкриття провадження за виконавчим листом від 05.02.2015 є 12.10.2023.

Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» 19 січня 2023 року на електронну адресу Приморського районного суду м. Одеси подані пояснення на скаргу аналогічного змісту, в яких зазначено, що граничний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання враховуючи дату останнього повернення виконавчого листа без виконання є 12.10.2023, а тому приватний виконавець, відкривши виконавче провадження 10.11.2022, діяв у відповідності до норм чинного законодавства.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Щербакова Юрія Сергійовича відмовлено.

ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року, постановити нове судове рішення, якою визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про відкриття виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 70315052. Також просив вирішити питання розподілу судових витрат.

Доводами апеляційної скарги є те, що висновки суду про дотримання приватним виконавцем строків пред`явлення виконавчого документу до виконання під час відкриття виконавчого провадження не відповідають обставинам справи та наданим доказам. Суд не звернув уваги на те, що виконавчий лист пред`явлено повторно до виконання після спливу граничного строку, визначеного постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2022, а відтак з пропуском строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки ухвала суду була виконана приватним виконавцем, а повороту ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 18.09.2020 року не відбулось. Доказів звернення стягувача чи приватного виконавця до суду з заявою про поворот виконання рішення суду матеріали справи не містять, а тому фактично приватний виконавець знову відкрив виконавче провадження на підставі заяви стягувача, яка була подана поза межами строку встановленого постановою Одеського апеляційного суду. Докази звернення стягувача чи приватного виконавця до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання також відсутні.

Також зазначив, що матеріали справи містять розбіжності в наданих ним та приватним виконавцем копіях виконавчого документа, оригінал якого було долучено до заяви про відкриття виконавчого провадження, зокрема, в наданій ним до суду копії заяви про відкриття виконавчого провадження відсутня відмітка про повернення 12 жовтня 2020 року виконавчого документа на виконання ухвали суду від 18 вересня 2020 року без прийняття до виконання, а в наданих приватним виконавцем копіях матеріалів виконавчого провадження така відмітка наявна.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. апеляційну скаргу не визнав.

Представник ПАТ Акціонерний Банк «Укргазбанк» вважав скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 14 ЦПК України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час видачі стягувачу виконавчих листів, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною другою статті 451 ЦПК України передбачено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (в редакції станом на 01 вересня 2022 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частиною 5 передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до частини п`ятої Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.02.2015 Приморським районним судом м. Одеси на виконання рішення суду від 24.01.2013 у справі № 2-6326/11 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, видано виконавчий лист.

У виконавчому листі зазначено, що строк його пред`явлення до виконання до 11.11.2015 (а.с. 128).

На звороті виконавчого листа міститься відмітка Відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» 18.08.2017 року, а саме: за результатами вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника). Державним виконавцем винесено відповідну постанову від 18.08.2017, в якій зазначено про можливість повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання до 18.08.2020 та на виконавчому листі зроблено відмітку про закінчення виконавчого провадження на підставі ст. 37 п. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 18.08.2017 (а.с. 73, 74).

16.01.2020 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 05.02.2015 Приморським районним судом м. Одеси на виконання рішення суду у справі № 2-6326/11.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю.С. виніс 16.01.2020 постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 60996206.

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, за участю Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербаковf Ю.С., та просив суд визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. від 16.01.2020 про відкриття виконавчого провадження № 60996206.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.09.2020 визнано поважними причини пропуску строку подачі скарги та поновлено ОСОБА_1 строк на подачу скарги до суду, задоволено скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С.

Визнано противною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеськоїобласті Щербакова Ю.С. від 16.01.2020 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 60996206.

12.10.2020 повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання виконавчий лист повернуто на підставі п. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 75).

Судом також встановлено, що з матеріалів виконавчого провадження № 70315052 вбачається, що 02.11.2022 стягувач ПАТ «Укргазбанк» надіслало приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Щербакову Ю.С. заяву про відкриття провадження на підставі виконавчого листа № 2-6326/11, виданого 05.02.2015 Приморським районним судом м. Одеса.

В додатках до заяви зазначено оригінал виконавчого листа № 2-6326/11, виданого 05.02.2015 Приморським районним судом м. Одеса, а також копію постанови Одеського апеляційного суду від 19.08.2022. Заяву зареєстровано приватним виконавцем Щербаковим Ю.С. 10.11.2022 (а.с. 129).

Вказаною постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2022 ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2020 року скасовано та у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. від 16 січня 2020 року про відкриття виконавчого провадження № 60996206 відмовлено.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2022 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-6326/11, виданого 05.02.2015 (а.с. 131).

Відмовляючи по теперішній справі ОСОБА_1 у задоволенні скарги на рішення приватного виконавця виконавчого округу Щербакова Ю.С., стягувач ПАТ АБ «Укргазбанк», суд виходив із того, що стягувачем строк пред`явлення виконавчого документу до виконання не пропущений, тому підстави для скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження відсутні.

Колегія суддів погоджує такий висновок суду, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, а помилкові доводи апеляційної скарги такі висновки не спростовують.

Довід апеляційної скарги про те, що Одеським апеляційним судом у постанові від 19 серпня 2022 року справа № 2-6326/11 визначено граничний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 18 серпня 2020 року, а відтак стягувач мав пред`явити його лише до вказаної дати, не може бути взятий до уваги, оскільки такий висновок суд зробив, розглядаючи скаргу щодо пред`явлення виконавчого листа до виконання після його повернення стягувачу 18 серпня 2017 року на підставі ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», про що зроблена відмітка на виконавчому листі.

Натомість визначальним для правильного вирішення виниклого спору про правомірність дій приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження за пред`явленим 10 листопада 2022 року до виконання виконавчим листом № 2-6326/11, виданого 05 лютого 2015 року, є безпідставне повернення виконавчого листа стягувачу 12 жовтня 2020 року, оскільки ухвала про скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 16 січня 2020 року законної сили не набрала, була своєчасно оскаржена в апеляційному порядку стягувачем та згодом скасовано апеляційним судом (вказане вбачається із загальнодоступних відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень).

Посилання приватного виконавця як на підставу повернення виконавчого листа 12 жовтня 2020 року без прийняття до виконання на п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» протирічить вимогам закону, оскільки таке провадження вже було відкрите, у той час, коли повернення без прийняття до виконання можливе лише протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, тобто без відкриття провадження.

Як пояснив представник приватного виконавця в суді апеляційної інстанції, після скасування ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.09.2020 постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, така ухвала дійсно була виконана негайно, хоча тривав її апеляційний перегляд, і виконавець вказав як підставу для повернення виконавчого листа п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Тому висновок Одеського апеляційного суду про строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 18 серпня 2020 року зроблений лише до певних правовідносин сторін, коли попереднє повернення виконавчого документу стягувачу масло місце після переривання строку його пред`явлення.

За наявності судового рішення, яке набрало законної сили 19 серпня 2022 року, про те, що строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання станом на 16 січня 2020 року стягувачем не пропущений, рішення суду залишається невиконаним, висновок суду по теперішній справі про правовірність дій державного виконавця по відкриттю виконавчого провадження 10 листопада 2022 року з виконання такого виконавчого листа є правильним.

Визначаючи перебіг строку пред`явлення до виконання, судом вірно враховано, що такий має збігти протягом трьох років після його попереднього повернення приватним виконавцем 12 жовтня 2023 року.

При цьому, колегія суддів не застосовує до правовідносин сторін висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц про те, що повернення виконавчого документу без прийняття до виконання з підстав, визначених у частині четвертій статті 4 та у частині третій статті 5 Закону № 1404-УШ, не перериває строк пред`явлення такого документа до виконання, оскільки по теперішній справі є встановленим, що виконавчий документ було прийнято до виконання приватним виконавцем та було відкрите виконавче провадження, яке тривало з 16 січня 2020 року до 12 жовтня 2020 року.

Вказане є належним пред`явленням до виконання виконавчому документу, а в цьому випадку застосуванню підлягають вимоги статті 12 вказаного закону про те, що строки пред`явлення виконавчих документів до виконання перериваються саме належним пред`явлення виконавчого документа до виконання, що і мало місце в даному випадку і що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд дійшів правильних висновків про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята приватним виконавцем 10 листопада 2022 року правомірно, а тому підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження були відсутні, адже стягувач подав заяву про примусове виконання рішення приватному виконавцю в межах трирічного строку, що встановлений в статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 751/214/21 (провадження № 61-18449св21).

Наведеним також спростовується аргумент апеляційної скарги про те, що суд належним чином не дослідив зібрані у справі докази та не звернув увагу на ту обставину, що сплив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Щодо аргументів апеляційноної скарги про те, що написи про повернення виконавчого документа у копіях листа, наявного у справі та на руках у боржника, різняться, колегія суддів відхиляє як такі, що не ґрунтується на нормах Інструкції з примусового виконання рішень, оскільки відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (тут і далі в редакції чинній на момент повернення виконавчого листа) при завершенні виконавчого провадження державний виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава завершення виконавчого провадження з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом державного виконавця та скріплюється печаткою органу ДВС.

Положеннями пункту 3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачалось, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону. При цьому в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання (крім випадку повернення виконавчого документа на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону, якщо таке повернення надалі є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження).

Відповідно до пункту 3.17 вказаної Інструкції у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Таким чином, оскільки вказані написи здійснювалися приватним виконавцем в різний час і виконавчий документ пред`являвся до виконання неодноразово, то і копії такого виконавчого листа як здійснені в різний час можуть мати відмінності.

Натомість, наявна в матеріалах справи копія виконавчого листа № 2-6326/11 від 05 лютого 2015 року має відмітки про виконання, які повністю відповідають дослідженому судом виконавчому провадженню та наявним в матеріалах справи копіям постанов приватного виконавця про виконання такого документу.

Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Апеляційним судом в межах таких доводів перевірене наведені доводи апеляційної скарги та підтверджено правильний висновок суду першої інстанці.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 15 вересня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: Ю.П. Лозко

Н.В. Стахова