Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4945/20 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О.С.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Зінчук Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/4945/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою через адвоката Гуртовенка Романа Михайловича,

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 18 січня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 1 168 373,09 грн, які складаються з: 1 159 223,64 грн - суми позики, 9 149,45 грн трьох процентів річних.

Позов обґрунтовував тим, що 30 січня 2020 року між ним та ОСОБА_2 укладений усний договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав від нього грошові кошти у розмірі 43 580 доларів США, які зобов`язався повернути до 01 березня 2020 року. Отримання відповідачем від нього коштів підтверджується розпискою від 30 січня 2020 року, яка власноручно написана ОСОБА_2 . Він (позивач) здійснював заходи досудового врегулювання спору та надсилав на адреси місця проживання відповідача (фактичного проживання та місця реєстрації) претензію, яка ОСОБА_2 проігнорована, а борг не сплачений. Відповідач наразі своїх зобов`язань не виконав, чим порушені його (позивача) права. Сторони можуть визначити в грошовому зобов?язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті та у такому разі, сума що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу. Станом на день надходження позову до суду сума заборгованості становить 1 159 223,64 грн (43 580 дол.США * 26,5999 грн). Із огляду на порушення грошового зобов`язання належить до сплати також три проценти річних у порядку ст.625 ЦК України.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 18 січня 2022 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 159 223,64 грн основного боргу та три процента річних у сумі 9 061,47 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 10 510 грн.

ОСОБА_2 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, через представника адвоката Гуртовенка Р.М. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга аргументована тим, що у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечив щодо отримання у борг від позивача грошової суми в розмірі 5 000 дол. США та написання відповідної розписки. Разом з тим, ОСОБА_2 заперечив отримання у борг від позивача 43 580 дол. США та написання розписки від 30 січня 2020 року, що суд першої інстанції до уваги не взяв. За таких обставин, суд першої інстанції був зобов`язаний призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, оскільки відповідач не визнавав тих фактів, що написав розписку від 30 січня 2020 року про позику 43 580 дол. США, а також, що отримав вказану вище суму грошових коштів у борг від позивача. Питання виконання тексту та підпису на розписці потребує спеціальних знань і належить до предмету доказування у справі, що безпосередньо впливає на наслідки вирішення спору. Оскільки ОСОБА_2 висловив позицію, що не підписував розписку від 30 січня 2020 року та не отримував від позивача у позику кошти у сумі 43 580 дол. США, то застосування судом першої інстанції положень ст.ст.1047,1048,1050 та 625 ЦК України до спірних правовідносин є помилковим. Отже, на переконання скаржника, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, грубо порушив норми процесуального права. Наполягаючи на тому, що розписка, яка датована 30 січня 2020 року, є підробленою та написана не відповідачем ОСОБА_2 , а невідомою особою та суд першої інстанції безпідставно відмовив у призначенні в справі судової почеркознавчої експертизи, існують підстави для призначення відповідної експертизи судом апеляційної інстанції. Крім того, ОСОБА_2 не отримував жодної судової повістки про призначення судового засідання у справі на 18 січня 2022 року та не знав про дату судового засідання, а тому суд, ухваливши рішення за відсутності відповідача, на думку скаржника, порушив його право на доступ до суду, на прийняття участі у судовому засіданні та подання доказів, тоді як кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Гарбузюк О.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Посилається на те, що при розгляді справи та винесенні рішення судам варто враховувати процесуальну поведінку сторін. Так, провадження у справі було відкрито 03 липня 2020 року, а відповідач вперше прибув на розгляд справи лише 24 травня 2021 року, тобто майже через рік, хоча був належним чином повідомлений про кожне судове засідання та разом із ухвалою суду про відкриття провадження у справі йому направлена копія позовної заяви з доданими до неї доказами. Натомість відповідач зловживав своїми правами з метою затягування розгляду справи, направляючи клопотання та телефонограми про відкладення розгляду справи, в яких обіцяв надати суду докази поважності причин неможливості прибути до суду, але при цьому доказів не надав. У підготовчому судовому засіданні 24 травня 2021 року відповідач не заперечував щодо написання розписки, долученої до матеріалів справи, а зміна позиції та подання клопотань про призначення експертизи під час розгляду справи по суті свідчить про намагання затягнути розгляд справи з метою ухилення від повернення позичених коштів. Відповідач не реалізував своє процесуальне право на участь в судовому засіданні, не маючи при цьому жодної об`єктивної та підтвердженої доказами обставини. Крім того, в обґрунтування та на підтвердження об`єктивності обставин для заявлення клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, разом із клопотанням не подано жодного доказу на підтвердження зазначених відповідачем обставин, а саме, щодо його тривалого лікування у зв`язку із пораненням, як учасника бойових дій на Сході України. Заявлення клопотання про призначення експертизи на пізній стадії розгляду справи вкотре свідчить про відшукування відповідачем способів затягування процесу, враховуючи поведінку та усні пояснення останнього протягом розгляду справи. У відповідача було достатньо часу для надання своїх заперечень, доказів та заявлення відповідних клопотань. У той же час, позивач через дії відповідача досить тривалий час очікував завершення розгляду справи та захисту своїх порушених прав. Отже, відповідач не спростував презумпції правомірності договору позики, а тому всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гарбузюк О.В. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суд першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Гуртовенко Р.М. у судове засідання не з`явилися. За усталеною судовою практикою відповідно до приписів частини п`ятої ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Судова повістка про виклик до апеляційного суду на 07 червня 2023 року вручена представнику відповідача адвокату Гуртовенку Р.М. особисто 12 квітня 2023 року, що підтверджується розпискою та узгоджується із положеннями абзацу другого частини шостої ст.128 ЦПК України (а.с.162). Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Додатково до цього, судова повістка направлена апеляційним судом відповідачу ОСОБА_2 за адресою, що повідомлена у апеляційній скарзі, яка повернута поштою із зазначенням причини -«адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.174-175). За адресою: АДРЕСА_1 відповідач зареєстрований у встановленому законом порядку (а.с.12). Іншої адреси суду не повідомлено. За положеннями пунктів 3 та 4 частини восьмої ст.128 ЦПК України днем вручення відповідачу судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи. Отже, у матеріалах справи є відомості про належним чином повідомлення відповідача та його представника про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до положень частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. За загальним правилом явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовим ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним із моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За положеннями частини другої ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (речення перше частини першої ст.1049 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою та третьою ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що відповідно до оригіналу розписки від 30 січня 2020 року, який наданий суду позивачем та долучений судом першої інстанції до матеріалів справи, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг грошову суму в розмірі 43 580 дол.США готівкою та зобов`язався повернути борг до 01 березня 2020 року (а.с.54). Також у розписці зазначено, що вона написана ОСОБА_2 власноручно та розписка містить підписи позичальника та позикодавця.

Наявність оригіналу розписки у позивача доводить невиконання позичальником свого обов`язку щодо повернення суми позики у розмірі 43 580 грн.

Відповідач не визнає і заперечує передання йому позивачем грошових коштів на суму 43 580 дол.США та відповідно обов`язок повернути позивачу таку суму грошових коштів до 01 березня 2020 року, тобто оспорює одержання ним від позивача вищевказаних коштів, оскільки стверджує, що розписку датовану 30 січня 2020 року власноручно не писав та не підписував.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Разом із тим, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та доказування ґрунтуватися на припущеннях не може (ст.ст.12,81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ураховуючи, що у даному випадку договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця, оскільки про укладення договору під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості або про вплив тяжкої обставини відповідач та його представник не заявляють.

У даному випадку почеркознавча експертиза з колом питань, чи виконано ОСОБА_2 рукописний текст розписки, датованої 30 січня 2020 року, та підпис, який міститься на ній, могла бути проведена за ініціативою відповідача лише за призначенням суду, оскільки оригінал розписки, якою позивач доводить свої вимоги, знаходився до передачі її суду у позивача ОСОБА_1 , що виключало можливість проведення експертизи на замовлення відповідача в порядку ст.106 ЦПК України.

Ухвалою від 13 вересня 2021 року суд першої інстанції відмовив представнику відповідача у призначенні судової почеркознавчої експертизи.

Зберігаючи об`єктивність і неупередженість та з огляду на доводи апеляційної скарги ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 08 лютого 2023 року, суд апеляційної інстанції зобов`язав представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гуртовенка Р.М. надати суду вільні та умовно-вільні зразки рукописних текстів та підписів, виконаних ОСОБА_2 , а також забезпечити присутність відповідача в наступному судовому засіданні для відібрання у нього судом експериментальних зразків почерку та підпису ОСОБА_2 , приймаючи до уваги, що у разі, якщо експертиза призначається судом, матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, що передбачено положеннями ст.107 ЦПК України.

Натомість відповідач ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду для відібрання у нього зразків рукописних текстів (почерку) та підписів не з`явився, а представник відповідача адвокат Гуртовенко Р.М. не надав апеляційному суду вільних та умовно-вільних зразків рукописних текстів та підписів, виконаних ОСОБА_2 , тобто з вини сторони відповідачів відсутні необхідні для проведення почеркознавчої експертизи документи, що перешкодило апеляційному суду в призначенні такої експертизи. Ухвалою апеляційного суду від 12 квітня 2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Гуртовенка Р.М. про призначення почеркознавчої експертизи відмовлено у зв`язку з тим, що сама сторона, яка заявила відповідне клопотання, не надала суду обов`язкових матеріалів для проведення почеркознавчої експертизи (а.с.160-161). Отже, апеляційний суд на виконання однієї із основних засад цивільного судочинства (змагальність сторін) сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України.

Із огляду на вищевикладене, скаржник не спростував висновків суду першої інстанції відносно того, що за договором позики позивач ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у сумі в розмірі 43 580 дол.США готівкою, а тому доводи апеляційної скарги не доводять неправильного вирішення справи та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

За положеннями першого речення частини першої ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплати грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

При розгляді цього спору суд першої інстанції правильно застосував висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 19 червня 2019 року в справі №646/14523/15-ц і від 02 березня 2016 року в справі №6-2491цс15 та обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 1 159 223,64 грн основного боргу за договором позики та три проценти річних у сумі 9 061,47 грн. відповідно до ст.625 ЦК України, відмовивши у стягненні решти суми.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Харвісаар проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що справа розглянута судом за відсутності відповідача, який начебто не був належним чином повідомленим про дату, час і місце засідання спростовуються матеріалами справи та не ґрунтуються на положеннях чинного цивільно-процесуального законодавства і є надуманими.

Так, повідомлення відповідача було обов`язковим, оскільки суд першої інстанції розглянув справу в загальному позовному провадженні, що відповідає нормам чинного процесуального законодавства. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12). Судова повістка про виклик на 18 січня 2022 була надіслана судом першої інстанції відповідачу за адресою його реєстрації (а.с.89). У матеріалах справи є докази того, що відповідач про знаходження справи на розгляді суду першої інстанції обізнаним був, оскільки спрямовував телефонограми про перенесення судових засідань (а.с.23,52,66) та приймав особисто участь у деяких судових засіданнях (а.с.56,58,59,61). При цьому ОСОБА_2 іншої адреси для надіслання судової повістки суду не повідомляв. Судова повістка повернута поштовим відділенням із відміткою про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.90). За положеннями частини четвертої ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, порушення норм процесуального права, яке було б обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення не встановлено.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовує та з огляду на вищевикладене додаткового правового обґрунтування не потребує.

Разом із тим, із ксерокопії посвідчення серії НОМЕР_1 убачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2-ої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с.107). Пункт 9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняє від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях особи з інвалідністю 2-ої групи, а тому покладання судом першої інстанції на відповідача сплати судового збору в сумі 10 510 грн на користь держави є незаконним та рішення в цій частині підлягає скасуванню, а у решті залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через адвоката Гуртовенка Романа Михайловича, задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 18 січня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в сумі 10 510 грн скасувати.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: