Справа № 301/451/22
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 серпня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кожух О. А., Фазикош Г. В.,

за участю секретарки судового засідання Терпай С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Лук`яненко Андрій Олександрович, на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 березня 2022 року, ухвалене суддею Золотарем М.М.,

у с т а н о в и в:

У лютому 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі ПАТ «Страхова група «ТАС», страхова група) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позов обґрунтовано тим, що 28 вересня 2021 року приблизно о 14:00 год по вулиці Ардовецькій у м. Виноградові Закарпастької області ОСОБА_1 керуючи автомобілем «MAN», номерний знак НОМЕР_1 , усупереч підпунктів «а», «б» пункту 2.3 Правил дорожного руху, перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічний стан зазначеного транспортного засобу, внаслідок чого під час руху автомобіля відірвалося заднє праве колесо, що призвело до удару з транспортними засобомами «Volksswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_3 .

Винною в учиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди та притягненою до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, особою було визнано ОСОБА_1 . Указане підтверджується постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2021 року.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС» за полісом АР/9790067 від 18.01.2021. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становив 130 000 грн, а франшиза 1 500 гривень.

Зважаючи на те, що винною в учиненні даної дорожньо-транспортної пригоди особою був ОСОБА_1 , то за фактом її настання і з метою отримання страхового відшкодування до ПАТ «Страхова група «ТАС» 05.10.2021 звернулася зі заявою власниця транспортного засобу «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , а 06.10.2021 - власник автомобіля «Volksswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 .

Так як страховик і потерпілі досягли згоди про розмір, спосіб здійснення страхового відшкодування та на проведенні відповідної експертизи пошкодженого майна не наполягали, а тому страхова виплата їм здійснювалася без проведення такої експертизи. Відтак сторони дійшли згоди про те, що розмір страхового відшкодування, за вирахуванням франшизи, в результаті пошкодження автомобіля «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власницею якого є ОСОБА_4 склав у розмірі 15 260,83 грн, а за пошкодження транспортного засобу Volksswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 становив 33 068 гривень. Погоджені суми страхового відшкодування було перераховано потерпілим особам платіжними дорученнями за № 218317 від 08.10.2021 та за № 218779 від 12.10.2021.

Зазначала страхова група, що умови страхування цивільно-правової відповідальності визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з п. 38.1 ст. 38 цього Закону страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР. А відповідно до ст. 33 Закону України «Про дорожній рух» обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

З огляду на те, що перед початком руху водій ОСОБА_1 не забезпечив належну технічну справність автомобіля і внаслідок його несправності сталася дорожньо-транспортна пригода, а тому ПАТ «Страхова група «ТАС» набуло право вимоги на відшкодування понесених збитків, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування до страхувальника за умовами договору, яким у даному випадку є ОСОБА_1 .

Під час урегулювання цього спору страхова група у досудовому порядку зверталася до відповідача про відшкодування в порядку регресу збитків, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, в яких просила здійснити виплату грошових коштів на рахунок ПАТ «Страхова група «ТАС» протягом одного місяця з дня отримання претензії. Зазначене повідомлення отримано відповідачем ОСОБА_1 26.10.2021, однак ця претензія ним була залишенна без реагування.

Посилаючись на наведені вище обставини страхова група просила суд стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 48 328,83 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 гривень.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 березня 2022 року цей позовом ПАТ «Страхова група «ТАС» задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова група «ТАС» завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 48 328,83 грн, а також вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погоджуючись із цим рішенням суду відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Лук`яненко А.О., подав на нього апеляційну скаргу внаслідок його незаконності та необґрунтованості через порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало те, що під час руху автомобіля марки «MAN», номерний знак НОМЕР_1 , відірвалося заднє колесо, оскільки у матеріалах справи про адміністративне правопорушення та у поясненні страховика містяться відомості про перебування дорожнього покриття у незадовільному стані, а відтак попередньою причиною цієї ДТП є саме незадовільний стан дорожнього покриття на вулиці Ардановецькій у м. Виноградові.

Зазначав і те, що позивачем не надано доказів того, що транспортний засіб марки «MAN», номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП перебував у неналежному технічному стані.

Окрім цього, судом першої інстанції не наведено доводів, які б обґрунтовували оскаржене рішення. Натомість, суд послався лише на протокол про адміністративне правопорушення на підставі якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Також суд не вказав який є причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ним ПДР і положеннями статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та взаємозв`язком із диспозицією ст. 124 КУпАП України.

З урахуванням наведеного просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Страхова група «ТАС» відмовити, а також стягнути з позивача на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 721,50 грн та 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 позивач ПАТ «Страхова група «ТАС» не скористався.

Сторони, їх представники у судове засідання не з`явилися повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Водночас від представника позивача ПАТ «Страхова група «ТАС» - Пилипчака І.М. 18.08.2023 на електронну адресу Закарпатського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, а відповідач-апелянт ОСОБА_1 безпосередньо в апеляційній скарзі просив розгляд справи провести без його участі та участі його представника (а.с.89). З огляду на це їх неявка, на переконання колегії суддів та відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом установлено, що відповідно до постанови судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 жовтня 2021 року, що набрала 01.11.2021 законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн за те, що він 28.09.2021 приблизно о 14:00 год по вул. Ардовецькій у м. Виноградів Закарпатської області, керуючи транспортним засобом MAN, номерний знак НОМЕР_1 , перед виїздом якого не перевірив та не забезпечив його технічний стан, внаслідок чого під час руху автомобіля відірвалося заднє праве колесо і допустив удар із велосипедистом і двома транспортними засобами, чим порушив вимоги підпунктів «а», «б» пункту 2.3. ПДР (а.с.10, 11).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в AT «СГ «ТАС» за полісом АР 9790067 від 18.01.2021, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 130 000 грн, франшиза 1500 гривень (а.с.5).

05 жовтня 2021 року власниця пошкодженого в цій ДТП транспортного засобу «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , а 06 жовтня 2021 року власник автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 звернулися до позивача AT «Страхова група «ТАС» із заявами про виплату їм страхового відшкодування (а.с.15, 16).

Між страховою групою «ТАС» та одержувачами страхового відшкодування було досягнуто згоди, що розмір страхового відшкодування, за вирахуванням франшизи, в результаті пошкодження автомобіля «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 становить 15 260,83 грн, а за пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 - 33 068,00 грн, про що свідчать страхові акти за № 28209/29/921 від 06.10.2021 та за № 28228/29/921 від 07.10.2021 (а.с.36, 37).

Ці погоджені суми страхового відшкодування було перераховано потерпілим особам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно, за платіжними дорученнями № 218317 від 08.10.2021 року та № 218779 від 12.10.2021 (а.с.38, 39).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною першою ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За приписами ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підпунктом «г» пункту 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Підпунктами «а», «б» пункту 2.3. Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: - перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Водночас правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України).

Як уже зазначалося вище позивач виплатив потерпілим особам 48 328,83 грн страхового відшкодування.

У безпосередньому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди перебуває наявність винних діянь відповідача, що проявляються у порушенні Правил дорожнього руху, які і спричинили пошкодження транспортних засобів потерпілих осіб, а саме дій (бездіяльності) внаслідок яких під часу руху у автомобіля «MAN», номерний знак НОМЕР_1 , під час руху відірвалося заднє праве колесо, яке і стало причиною даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також апеляційний суд констатує, що відповідач під час розгляду справи в суді про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, свою винуватість у порушенні підпунктів «а», «б» пункту 2.3. Правил дорожнього руху визнав повністю, щиро розкаявся (а.с.10,11). Зазначену постанову судді про визнання його винуватим в учиненні адміністративного правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення в апеляційному порядку ОСОБА_1 не оскаржував, що свідчить про погодження ним із такою, а відтак ця постанова судді, яка 01.11.2021 набрала законної сили, є обов`язковою для суду під час розгляду цієї справи на підставі ч. 6 ст. 82 ЦПК України.

Заразом колегія суддів зауважує і те, що матеріали цієї справи не місять жодних доказів того, що відповідач звертався до працівників поліції на місці ДТП скласти відповідний протокол за ч. 4 ст. 140 КУпАП (порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах провадження робіт, що спричинило, зокрема, пошкодження транспортних засобів чи іншого майна) і, як наслідок, притягнення до адміністративної відповідальності за це винної особи, а відтак голослівним є довід апелянта, що причиною даної ДТП стало перебування дорожнього покриття у незадовільному стані.

Отже, на переконання колегії суддів, висновки місцевого суду про наявність підстав для відшкодування шкоди в порядку регресу з відповідача є правильними, оскільки позивачем надано суду докази, які підтверджують невідповідність технічного стану транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху та наявності причинного зв`язку між цією невідповідністю та наслідками у вигляді дорожньо-транспортної пригоди. При цьому факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності, страховик сплатив страхове відшкодування, а відтак є наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивач довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскаржене рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 721,50 грн (а.с.112) слід віднести за рахунок відповідача-апелянта ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Лук`яненко Андрій Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 29 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді