Житомирський апеляційний суд
Справа №277/357/23 Головуючий у 1-й інст. Гресько В.А.
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Галацевич О.М., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в режимі відеоконференції цивільну справу № 277/357/23 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного сина ОСОБА_2 , до АТ «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом внаслідок ДТП

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Греська В.А. у смт Ємільчине,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного сина ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_3 , звернулася до суду із названим позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь, в інтересах недієздатного сина ОСОБА_2 , 216000 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності; 26871 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності; 256072,40 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача; 40 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Вимоги обгрунтовувала тим, що 28.07.2021 близько 02 години 10 хвилин ОСОБА_4 в смт. Ємільчине, керуючи автобусом «SHAOLIN SLG 6860 CFR», р. н. НОМЕР_1 , по автодорозі сполученням смт. Ємільчине с. Підлуби в напрямку с. Підлуби, здійснив наїзд на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який отримав тілесні ушкодження різної тяжкості, у зв`язку із чим був доставлений до відділення Ємільчинської ЦРЛ та того ж дня його було переведено до відділення інтенсивної терапії для післяопераційних хворих №1 КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради. За час лікування ОСОБА_2 були проведені різного роду клінічні обстеження та 30.07.2021 проведено хірургічну операцію BG7 04 Трахеотомія. В подальшому, з 30.08.2021 по 09.11.2021 ОСОБА_2 проходив стаціонарне лікування в ТОВ «Реабілітаційний центр Чайка». Позивач вказала, що внаслідок отриманих травм ОСОБА_2 встановлено першу А групу інвалідності загального захворювання з 10.12.2021. Крім того, рішенням Ємільчинського районного суду від 10.11.2022 року ОСОБА_2 визнано недієздатним, а її призначено його опікуном.

За вказаним фактом ДТП ВП №1 Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області до ЄРДР 28.07.2021 за №0000082 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке триває до теперішнього часу.

Зазначила, що в подальшому через свого представника звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування з документами, однак відповідач у строки встановлені законом так і не здійснив виплату страхового відшкодування, своїм рішенням повідомив про призупинення розгляду заяви, оскільки страховик не має документального підтвердження того, що кримінальне провадження завершено та страховику не відомо про набуття рішення у такій справі законної сили.

Вважаючи таке рішення відповідача незаконним та таким, що порушує право позивача на отримання грошового відшкодування, звернулася до суду із названим позовом, зазначивши, що по цьому страховому випадку загальна сума страхового відшкодування становить 498 943,40 грн., що перевищує 260 000 грн. страхової суми. Представник позивача зазначив, що в такому разі страхове відшкодування, яке належить для виплати позивачу, становить 260 000 грн., яке складається з: 216000 грн. страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим; 26871 грн. страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із тимчасовою втратою працездатності потерпілим; 17129 грн. страхового відшкодування витрат на лікування потерпілого.

В позовній заяві також зазначено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП становить 216000 грн., а тому шкода, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_2 складає 26871 грн.; страхове відшкодування, пов`язане з лікуванням потерпілого за період з 28.07.2021 по 10.12.2021 становить 256072,40 грн.

Відповідно до п.1 Розпорядження Нацкомфінпослуг від 09.04.2019 №538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на дату ДТП розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, було встановлено у розмірі 260000 грн. на одного потерпілого.

Виходячи із наведеного, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25 травня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхове відшкодування в сумі 260000 (двісті шістдесят тисяч) грн., яке складається з: 216000 грн. - страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності; 20574,20 грн. - страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності; 23425,80 грн. - страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача та 10000 (десять тисяч) грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, а всього кошти в сумі 270000 (двісті сімдесят тисяч) грн. Стягнуто з АТ «Страхова компанія «КРАЇНА» в прибуток держави судовий збір у розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) грн. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі АТ «Страхова компанія «Країна», посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не настала, оскільки станом на даний час відсутнє рішення суду про визнання його винним у вчиненні вказаної ДТП. Зважаючи на те, що ДТП сталася у нічний час доби на автодорозі, не обладнаній освітлювальними приладами, з урахуванням того, що потерпілі велосипедисти рухалися у попутному напрямку з водієм ОСОБА_4 , наслідком розслідуванням компетентними органами ДТП може стати встановлення спільної відповідальності учасників ДТП. До моменту об`єктивного та повного з`ясування всіх обставин настання ДТП та до моменту винесення рішення суду, яким би було встановлено вину ОСОБА_4 в настанні ДТП, яка сталася 28.07.2021, у АТ «СК «Країна» не може, відповідно до Закону, наступити обов`язок виплати страхового відшкодування, а тому звернення із цим позовом до суду є передчасним.

Крім того, належним чином обґрунтовані витрати на лікування потерпілого вважає 18789,01 грн. Звертає увагу суду на те, що страховиком відшкодовуються не будь-які медичні витрати потерпілої особи, а лише ті, які є обґрунтованими, тобто про необхідність яких вказано у медичних документах (картках, виписках, довідках із закладів охорони здоров`я), а також щодо придбання лікарських засобів чи виробів медичного призначення наявний розрахунковий документ фіскальний або товарний чек. Детальний розрахунок обґрунтованих та документально підтверджених медичних витрат, здійснених у зв`язку з лікуванням потерпілого. Зазначає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 26871 грн є необгрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що потерпілий на момент ДТП був безробітною особою. Також не погоджується із розрахунком страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, за період з 28.07.2021 року по 10.12.2021 року, оскільки з долучених довідок медичних закладів вбачається, що потерпілий знаходився на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії для післяопераційних хворих №1 КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради з 28.07.2021 по 30.08.2021 та з 30.08.2021 по 09.11.2021 - у ТОВ «Реабілітаційний центр Чайка», що становить 3 місяці і 12 днів або 104 календарних дні, а не 135 календарних днів, як зазначено представником позивача. Щодо стягнення з АТ «СК «Країна» страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим зазначає, що ні позивачкою, ні її представником заяв на виплату страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, не подавалося, а із долучених документів до матеріалів справи документів вбачаються розбіжності, що не дають можливості однозначно стверджувати про наявний зв`язок травми, за якою було призначено потерпілому І групу інвалідності, із згаданою вище ДТП. Крім того, вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. завищеним, таким, що не відповідає складності справи та критерію розумної необхідності таких витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В суді апеляційної інстанції представник Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» Сіміч М.О., який брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеному у ній.

Інші учасники справи до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Розглянувши справу в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 28.07.2021 близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_4 , керуючи автобусом марки «SHAOLIN» моделі «SLG6860 CFR», р. н. НОМЕР_1 , по автодорозі сполученням смт. Ємільчине с. Підлуби Новоград-Волинського району в напрямку с. Підлуби, здійснив наїзд на ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які рухалися з правого краю автодороги з велосипедом, внаслідок чого останні отримали тілесні ушкодження та були доставлені до відділення Ємільчинської ЦРЛ.

За фактом вказаної події СУ ГУНП в Житомирській області 28.07.2021 року у ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження за №0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а. с. 22 зв. т. 1).

Із Полісу №АР/5262974, строк дії якого з 01.04.2021 до 30.09.2021, вбачається, що страховою компанією ПАТ «СК «КРАЇНА» застрахований транспортний засіб марки «SHAOLIN» моделі «SLG6860 CFR», р. н. НОМЕР_1 , страхова сума на одного потерпілого становить 260000 грн. (а. с. 124 т. 1 ).

Внаслідок вказаного ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Довідкою КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії для післяопераційних хворих №1 КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради. Повний курс стаціонарного лікування з 28 липня 2021 року по 30 серпня 2021 року (а. с. 23 зв. т1).

Відповідно до епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №10373 ОСОБА_2 поступив до відділення інтенсивної терапії для післяопераційних хворих №1 28.07.2021 та переведений в реабілітаційний центр для подальшого лікування 30.08.2021. Лікуючий лікар ОСОБА_6 (а. с. 24 т. 1).

З копій листків основних показників стану хворого ОСОБА_2 вбачається, що йому лікарем в період з 28.07.2021 по 15.08.2021 та з 17.08.2021 по 30.08.2021 призначалося лікування із зазначенням необхідних препаратів (а. с. 25-42 т. 1).

На підтвердження витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого ОСОБА_2 в КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради в період з 28.07.2021 по 30.08.2021, додано копії фіскальних чеків, квитанцій, оригінали яких до матеріалів справи долучено представником відповідача (а. с. 54-71, 151-194 т. 1).

Згідно листа ТОВ «Реабілітаційний центр Чайка» №295 від 10.12.2021, виписного епікризу №276 від 09.11.2021 стаціонарної картки пацієнта №564 ОСОБА_2 перебував на лікуванні і реабілітації в ТОВ «Реабілітаційний центр Чайка» в період з 30.08.2021 по 09.11.2021 року (а. с. 46, 46 зв. 47 т. 1).

30.08.2021 між ТОВ «Реабілітаційний центр Чайка» та ОСОБА_2 , представником якого є ОСОБА_1 , укладено договір про надання платних медичних послуг, згідно умов якого заклад охорони здоров`я в порядку та на умовах визначених цим договором зобов`язується надати пацієнту медичні послуги, передбачені прейскурантом медичних послуг, на підставі усного або письмового звернення пацієнта, а пацієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані медичні послуги. Ціна договору визначається, як сума наданих закладом охорони здоров`я та прийнятих пацієнтом медичних послуг, згідно прейскуранту (а. с. 43 зв. 45 т. 1).

Листками лікарських призначень, історією хвороби №564 підтверджується, що ОСОБА_2 в період з 30.08.2021 року по 10.11.2021 призначалося лікування та видано перелік медикаментів, які були використані на лікування та реабілітацію пацієнта ОСОБА_2 , 2003 р. н (а. с. 48-52 т. 1).

З акту приймання- передачі наданих медичних послуг №410 (акт виконаних робіт) до Договору про надання медичних послуг вбачається, що ТОВ «Реабілітаційний центр Чайка» (заклад охорони здоров`я) та пацієнт ОСОБА_2 , представником якого є мама ОСОБА_1 , склали цей акт приймання-передачі (акт виконаних робіт) надання медичних послуг, який підтверджує належне надання закладом охорони здоров`я відповідно до договору про надання медичних послуг нижченаведених медичних послуг: курс реабілітації, вартість медичної послуги 148060 грн.

Із квитанції від 28.09.2021 вбачається, що ОСОБА_1 сплатила на користь ТОВ «Реабілітаційний центр Чайка» 59000 грн. за реабілітацію ОСОБА_2 (а. с. 54-71, 151-194 т. 1).

Відповідно до ксерокопії довідки до акта огляду МСЕК серії ААВ №589181 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.12.2021 року встановлено першу А групу інвалідності загального захворювання (а. с. 83 том 1).

Згідно рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10.11.2022 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним та призначено над ним опікуна ОСОБА_1 (а. с. 81-82 том 1).

22.11.2021 представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 - звернувся до АТ «СК «Країна» із заявами, в яких просив здійснити виплату страхового відшкодування: пов`язаного із витратами на лікування ОСОБА_2 в розмірі 256072,40 грн.; пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_2 в розмірі 14200 грн.; пов`язаного із моральною шкодою в розмірі 13513,62 грн. (а. с. 88 зв. 89 т.1).

Оскільки страхове відшкодування позивачу не виплачено, вона звернулася до суду із позовом за захистом свого права та просила стягнути з відповідача на свою користь, в інтересах недієздатного сина ОСОБА_2 , 216000 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності; 26871 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності; 256072,40 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача на користь ОСОБА_1 , в інтересах недієздатного сина ОСОБА_2 , підлягають стягненню кошти в сумі 260000 грн., яка складається з: 216000 грн. - страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності; 20574,20 грн. - страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності; 23425,80 грн. - страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача.

Також, зважаючи на складність справи та виконані адвокатом роботи, що слідує з матеріалів справи (підготовка та подача до суду позовної заяви, направлення адвокатських запитів, подання клопотань до суду), суд дійшов висновку про неспівмірність витрат на правничу допомогу, які заявлені до стягнення, та вважав, що з відповідача АТ «СК «Країна» на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV).

Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

У пунктах 24.1-24.3 статті 24 Закону № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, та правильно застосувавши до спірних правовідносин наведені норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не настала, оскільки станом на даний час відсутнє рішення суду про визнання його винним у вчиненні вказаної ДТП, а тому у АТ «СК «Країна» не може наступити обов`язок виплати страхового відшкодування, є безпідставними з огляду на таке.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

Матеріали справи не містять доказів щодо наявності умислу потерпілого у скоєнні ДТП, що сталася 28 липня 2021 року, тому вказана ДТП є страховим випадком у розумінні статті 6 Закону № 1961-IV, внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження №14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21), від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20(провадження № 61-19906св21).

Доводи в апеляційній скарзі про те, що з долучених довідок медичних закладів вбачається, що потерпілий знаходився на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії для післяопераційних хворих №1 КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради з 28.07.2021 по 30.08.2021 та з 30.08.2021 по 09.11.2021 - у ТОВ «Реабілітаційний центр Чайка», що становить 3 місяці і 12 днів або 104 календарних дні, а не 135 календарних днів, як зазначено представником позивача, не заслуговують на увагу, оскільки такі аргументи представника відповідача були враховані судом першої інстанції, який на підставі наданих довідок відповідних закладів охорони здоров`я (про що зазначено вище) встановив, що період тимчасової втрати працездатності потерпілого ОСОБА_2 складає 104 календарні дні, тобто з 28.07.2021 року по 09.11.2021 року, а не 135 календарних днів.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами статусу потерпілого, як безробітної особи, та як наслідок безпідставного відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, також є безпідставними, оскільки суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що представник відповідача, посилаючись на те, що позивачем не надано довідку з Центру зайнятості про облік ОСОБА_2 як безробітного, в свою чергу не спростував доводи про те, що ОСОБА_2 на момент настання ДТП був безробітним. З такими мотивами погоджується колегія суддів, оскільки вони узгоджуються з вимогами цивільно-процесуального закодавства.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що в рішенні суду від 10.11.2022 про визнання ОСОБА_2 недієздатним зазначено дату отримання травми 27.07.2021, а не 28.07.2021 та здійснення первинного огляду МСЕК 17.02.2022, що, на думку відповідача, не дає можливості однозначно стверджувати про наявний зв`язок травми, за якою було призначено потерпілому І групу інвалідності, із згаданою ДТП, є очевидно формальними, оскільки описка у судовому рішенні від 10.11.2022 не свідчить про відсутність отриманої ОСОБА_2 травми 28.07.2021, що підтверджується численними доказами, та встановлення йому в подальшому І групи інвалідності.

Доводи АТ «СК «Країна» про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн. є завищеним, таким, що не відповідає складності справи та критерію розумної необхідності не можуть бути враховані, оскільки позивач просив стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000грн, суд першої інстанції, обґрунтовано застосувавши норми процесуального права та надані докази, дійшов висновку про стягнення таких витрат в сумі 10 000грн. А тому з огляду на категорію та складність справи, значення справи для позивача, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт доводи відповідача про те, що визначений судом розмір витрат на надання правничої допомоги є завищеним, розцінюються колегією суддів як безпідставні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли в застосуванні норм матеріального та процесуального законодавства до спірних правовідносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції, про що зазначено у мотивувальній частині цієї постанови.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» залишити без задоволення.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.09.2023

Головуючий Судді