Єдиний унікальний номер: 448/426/22
Провадження № 2/448/29/23
І м е н е м У к р а ї н и
05.09.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,
з участю представника позивача ОСОБА_1
та представника відповідача адвоката Тимчишина Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття,
І.Короткий зміст позовних вимог.
Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 06.06.2017р. до Мостиського районного центру зайнятості, який є структурним підрозділом Львівського обласного центру зайнятості, звернувся відповідач ОСОБА_2 . Відповідно до вимог чинного законодавства про зайнятість населення та на підставі поданих ним заяв про надання (поновлення) статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю з 07.06.2017р. даній особі надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 14.06.2017р. відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття залежно від страхового стажу в розмірі 60% середньої заробітної плати (доходу).
Вдруге ОСОБА_2 звернувся до Мостиської РФ ЛОЦЗ 05.07.2019р. Відповідно до вимог чинного законодавства про зайнятість населення та на підставі поданих ним заяв про надання (поновлення) статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю з 10.07.2019р. відповідачу надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 17.07.2019р. відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.22, ч.1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття залежно від страхового стажу в розмірі 60 % середньої заробітної плати (доходу).
Утретє ОСОБА_2 звернувся до Мостиської РФ ЛОЦЗ 02.09.2021р. Відповідно до вимог чинного законодавства про зайнятість населення та на підставі поданих ним заяв про надання (поновлення) статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю з 02.09.2021р. йому надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з 02.09.2021р. відповідно до ч.1 ст. 22, ч.1 ст.23, пункту 3-2 розділу VIII Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття залежно від страхового стажу в розмірі 60% середньої заробітної плати (доходу).
Вказує, що за результатами проведеної верифікації державних виплат у грудні 2021р. стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи на обліку як безробітний, одночасно є отримувачем «допомоги на догляд». Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №60/62 від 13.02.2009р. та Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Мостиською РФ ЛОЦЗ проведено перевірку достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати йому матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час його реєстрації та протягом періоду його перебування на обліку як безробітного шляхом надсилання до Управління праці та соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації листа від 28.12.2021р. №02- 389/21 щодо надання інформації про вид та дату призначення нарахування, надбавки, компенсації допомоги/пенсії. У відповідь, 30.12.2021р. з Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Мостиська РФ ЛОЦЗ одержала повідомлення за №02-05/809 від 29.12.2021р. про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1192 від 02.08.2000р. «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яві проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею» як одержувач допомоги з 01.06.2014р. по 28.02.2022р. Про факт одержання даної допомоги ОСОБА_2 особистих консультантів Мостиської РФ ЛОЦЗ не повідомляв. У зв`язку з цим Мостиською РФ ЛОЦЗ складено акти №1 від 04.01.2022р., №2 від 04.01.2022р. та №3 від 04.01.2022р. розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.
З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача матеріальне забезпечення в сумі 86 259,44 грн. (вісімдесят шість тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 44 коп. та понесені позивачем судові витрати.
ІІ. Короткий зміст інших заяв по суті справи.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гейшев О. подав відзив на позовну заяву, у якому такий просить відмовити позивачу в задоволенні пред`явлених позовних вимог з огляду на наступне. ОСОБА_2 при поданні заяви щодо надання статусу безробітного подано вичерпний та достовірний перелік документів відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 вересня 2018р. №792. Акти №1, №2, та №3 від 04 січня 2022 року, долучені стороною позивача як докази в справі, - складені з порушенням Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом N960/62 від 13.02.2009 року. ОСОБА_2 не ознайомлено з Актами №1, №2, та №3 від 04 січня 2022року, що, в свою чергу, спричинило видачу неправомірного наказу №1 «Про повернення коштів» від 04.01.2022р. та порушило право відповідача ОСОБА_2 на оскарження даного наказу відповідно до п.9 Порядку. До матеріалів справи стороною позивача долучені витяги із наказів про прийняті рішення відносно ОСОБА_2 . Зокрема, згідно наказу №НТ170607 від 07.06.2017р., наказу №НТ190710 від 10.07.2019р. та наказу №НТ210908 від 08.09.2021р. ОСОБА_2 надано статус безробітного. Дані накази, згідно яких здійснювалась виплата допомоги по безробіттю, були діючі та виконані, а отже наказ №1 «Про повернення коштів» від 04.01.2022р. суперечить вищезазначеним наказам та не може скасовувати їхню дію, оскільки Мостиська РФ ЛОЦЗ не може скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. До вимоги сторони позивача про стягнення коштів в розмірі 52 254,06 грн. за період з 14.06.2017р. по 01.06.2018р. просить застосувати строк позовної давності.
Представником Львівського обласного центру зайнятостіподано відповідь на відзив, у якому сторона позивача просить задовольнити пред`явлений ними позов у повному обсязі. На спростування доводів сторони відповідача про те, що « ОСОБА_2 при поданні заяви щодо надання статусу безробітного подано вичерпний та достовірний перелік документів відповідно до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 19 вересня 2018р. №792», представник позивача покликається на наступне: відповідач ОСОБА_2 06.06.2017р. звернувся до Мостиської районної філії Львівського обласного центру з метою пошуку роботи, а 07.06.2017р. ОСОБА_2 подав до Мостиського районного центру зайнятості заяву про надання (поновлення) статусу безробітного, в якій проінформував, «що через відсутність роботи він не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. Не є зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. Не отримує відповідно до законодавства: допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за: дитиною - інвалідом; інвалідом І групи; особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства, не навчається на денній (очній) формі навчання» (копія заяви про надання (поновлення) статусу безробітного долучена до позовної заяви). У зв`язку з відсутністю підходящої для нього роботи, згідно ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», цього ж дня відповідачу було надано статус безробітного, що підтверджується наказом Мостиської РФ ЛОЦЗ від 07.06.2017 року №НТ170607. Відповідно до ст.22 та п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 14.06.2017р. відповідачу призначено та розпочато виплату допомоги з безробіття (наказ №НТ170614) та 01.06.2018р. припинено реєстрацію (наказ №НТ180601). Вдруге з метою пошуку роботи до Мостиської РФ ЛОЦЗ Сіногач А.В. звернувся 10.07.2019 року. Цього ж дня ОСОБА_2 подав до Мостиського районного центру зайнятості заяву про надання (поновлення) статусу безробітного в якій проінформував, що «через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено. Не є зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. Не отримує відповідно до законодавства: допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за: дитиною з інвалідністю; особою з інвалідністю І групи; особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства, не навчається на денній (очній) формі навчання» (копія заяви про надання (поновлення) статусу безробітного долучена до позовної заяви). У зв`язку з відсутністю підходящої для нього роботи, згідно ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», цього ж дня відповідачу було надано статус безробітного, що підтверджується наказом Мостиської РФ ЛОЦЗ від 10.07.2019 року №НТ190710. Відповідно до ст.22 та п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 10.07.2019р. відповідачу призначено та розпочато виплату допомоги з безробіття (наказ №НТ190717) та 29.07.2020р. припинено реєстрацію (наказ №НТ200729). Утретє ОСОБА_2 з метою пошуку роботи звернувся до Мостиської РФ ЛОЦЗ 02.09.2021 року. Цього ж дня ОСОБА_2 подав до Мостиського районного центру зайнятості заяву про надання (поновлення) статусу безробітного, в якій проінформував, що «через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено. Не є зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності. Не отримує відповідно до законодавства: допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за: дитиною з інвалідністю; особою з інвалідністю І групи; особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства, не навчається на денній (очній) формі навчання» (копія заяви про надання (поновлення) статусу безробітного долучена до позовної заяви). У зв`язку з відсутністю підходящої для нього роботи, згідно ст.43 Закону України «Про зайнятість населення», цього ж дня відповідачу було надано статус безробітного, що підтверджується наказом Мостиської РФ ЛОЦЗ від 08.09.2021 року №НТ210908. Відповідно до ст.22 та п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 02.09.2021р. відповідачу призначено та розпочато виплату допомоги з безробіття (наказ №НТ210908) та 04.01.2022р. припинено реєстрацію (наказ №НТ220104) у зв`язку з встановленням факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації. Із копій заяв про надання (поновлення) статусу безробітного встановлено, що ОСОБА_2 підтвердив власним підписом, що не отримує грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, а також ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного і відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законом України Про зайнятість населенім та Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Також відповідно до Закону України Про захист персональних даних особа проінформована про обробку персональних даних з метою здійснення верифікації та моніторингу достовірної інформації, поданої нею для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття. У заявах про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_2 підтвердив власним підписом, що ознайомлений з умовами і тривалістю призначення допомоги по безробіттю відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Тобто, відповідно до зазначених заяв, ОСОБА_2 власним підписом підтвердив, що не отримує грошову допомогу по догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, а також те, що він ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного і відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України Про зайнятість населення та Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, як і те, що він ознайомлений з умовами і тривалістю призначення допомоги по безробіттю відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Однак, згідно даних, отриманих за результатами верифікації, з`ясувалось, що відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи на обліку як безробітний, одночасно отримував щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею з 01.06.2014р. по 28.02.2022р., що в свою чергу є порушенням Закону України «Про зайнятість населення» та виключає можливість перебування у статусі безробітного, внаслідок чого відповідачем безпідставно отримано допомогу по безробіттю. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 60/62 від 13.02.2009р. та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Мостиською РФ ЛОЦЗ проведено перевірку достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення. Актами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №1 від 04.01.2022р. (копія акту долучена до позовної заяви), №2 від 04.01.2022р. (копія акту долучена до позовної заяви) та №3 від 04.01.2022р. (копія акту долучена до позовної заяви), підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 під час перебування на обліку як безробітний у Мостиській РФ ЛОЦЗ одночасно перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації та відповідно до Постанови КМУ №1192 від 02.08.2000р. Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею як одержувач допомоги з 01.06.2014р. по 28.02.2022р. (лист Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації №02-05/809 від 29.12.2021р. (долучено до позовної заяви). Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення також належить особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 приховав факт перебування на обліку в Управлінні соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації як одержувач допомоги з 01.06.2014р. по 28.02.2022р. Відповідно до абз.7 пп.1 п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018р. №792, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня призначення грошової допомоги на догляд за особою з інвалідністю 1 чи 2 групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього нагляду. Перебуваючи у Мостиській РФ ЛОЦЗ як безробітний та отримуючи допомогу по безробіттю, ОСОБА_2 відповідно до ст.4 Закону України Про зайнятість населення відносився до категорії зайнятого населення та не мав права отримувати допомогу по безробіттю. Відповідно до п.8 ч.1 ст.31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Відповідно до п.8 ч.1 ст.45 Закону України Про зайнятість населення реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Відповідно абз.18 пп.1 п.30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018р. №792, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня встановлення факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, неповідомлення відповідачем центру зайнятості про виникнення такої обставини як одержання допомоги по догляду за особою з інвалідністю II групи внаслідок психологічного розладу з 01.06.2014р. по 28.02.2022р. свідчить про невиконання ним своїх обов`язків та є підставою для стягнення з цього моменту суми виплаченого забезпечення на випадок безробіття. Абзацом 1 п 6 «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, передбачено наступне: - у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до абзацу 6 підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018р. №792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня призначення грошової допомоги на догляд за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього нагляду. 04.01.2022р. Мостиською районною філією Львівського обласного центру зайнятості видано наказ №1 Про повернення коштів (копію наказу долучено до позовної заяви). 17.01.2022р. відповідачу ОСОБА_2 було особисто вручено лист №02-21/22 від 13.01.2022р. про необхідність повернення коштів та надано добровільний термін для сплати боргу (копію листа долучено до позовної заяви).
З приводу доводів сторони відповідача про те, що «накази, згідно яких здійснювалась виплата допомоги по безробіттю, - були діючі та виконані, а отже наказ №1 «Про повернення коштів» від 04.01.2022р. суперечить вищезазначеним наказам та не може скасовувати їхню дію, оскільки Мостиська РФ ЛОЦЗ не може скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення», представник позивача покликається на наступне: Мостиською РФ ЛОЦЗ наказом №1 від 04.01.2022 Про повернення коштів не скасовано накази Мостиської РФ ЛОЦЗ №НТ170607 від 07.06.2017р., №НТ190710 від 10.07.2019р. та №НТ210908 від 08.09.2021р. про надання статусу безробітного ОСОБА_2 , а зобов`язано працівників вжити заходів щодо повернення коштів.
Крім того, з приводу правових позицій, на які покликалась сторона відповідача в обґрунтування своїх доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, то представник позивача зазначила, що правовідносини, на які покликається відповідач, не є тотожними правовідносинами у даній справі №448/426/22, оскільки відрізняються за підставами позову та матеріально - правовими регулюваннями.
ІІІ. Позиція учасників справи.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Тимчишин Т.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Просить суд відмовити стороні позивача у задоволенні пред`явлених позовних вимог з підстав та мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того, представник відповідача адвокат Тимчишин Т.М. подав письмову заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог в частині відшкодування відповідачем матеріального забезпечення на випадок безробіття (шкоди) за період з 07.06.2017р. по 01.06.2018р. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Також покликався на те, що сторона позивача не подавала до суду будь-яких заяв про поновлення строку позовної давності.
ІV. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 09.06.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалами Мостиського районного суду Львівської області від 07.07.2022р., від 15.07.2022р., від 03.10.2022р., від 25.10.2022р., від 10.11.2022р., від 08.12.2022р., від 09.01.2023р. та від 17.02.2023р. задоволено клопотання директора Львівського обласного центру зайнятості Барилюка Василя про проведення судового засідання з участю представника позивача в режимі відеоконференції.

V. Обставини справи, встановлені судом.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, ОСОБА_2 07.06.2017р. звернувся до Мостиського РЦЗ із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю.

У заяві від 07.06.2017р., яку відповідач ОСОБА_2 підписав особистим підписом, такий проінформував: «через відсутність роботи він ( ОСОБА_2 ) не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. Не є зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. Не отримує відповідно до законодавства: допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за: дитиною - інвалідом; інвалідом І групи; особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства, не навчається на денній (очній) формі навчання».

Наказом Мостиської районної філії Львівського обласного центру зайнятості від 07.06.2017р. №НТ170607, - ОСОБА_2 було надано статус безробітного відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення».

Згідно наказу Мостиської районної філії Львівського обласного центру зайнятості від 14.06.2017р. №НТ170614 відповідачу ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.22 та ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у розмірі 60% середньої заробітної плати (доходу) з 14.06.2017 року.

Наказом від 01.06.2018р. №НТ180601 відповідачу ОСОБА_2 з 01.06.2018р. припинено виплату допомоги по безробіттю. Наказом від 01.06.2018р. за №НТ180601 з 01.06.2018р. припинено реєстрацію відповідача як безробітного.

Відповідач ОСОБА_2 10.07.2019р. повторно звернувся до Мостиського РЦЗ із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю.

У заяві від 10.07.2019р., яку відповідач ОСОБА_2 підписав особистим підписом, такий проінформував: «через відсутність роботи він ( ОСОБА_2 ) не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. Не є зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. Не отримує відповідно до законодавства: допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за: дитиною - інвалідом; інвалідом І групи; особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства, не навчається на денній (очній) формі навчання».

Так, наказом Мостиської районної філії Львівського обласного центру зайнятості від 10.07.2019р. №НТ190710, - ОСОБА_2 було надано статус безробітного відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення».

Згідно наказу Мостиської районної філії Львівського обласного центру зайнятості від 17.07.2019р. №НТ190717 відповідачу ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.22 та ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у розмірі 60% середньої заробітної плати (доходу) з 17.07.2019р. по 10.07.2020р., яка припинена з 11.07.2020р. відповідно до наказу від 13.07.2020р. №НТ200713. Наказом від 27.07.2020р. за №НТ200729 з 29.07.2020р. припинено реєстрацію відповідача як безробітного.

Відповідач ОСОБА_2 02.09.2021р. втретє звернувся до Мостиської РФ ЛОЦЗ із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю.

У заяві від 02.09.2021р., яку відповідач ОСОБА_2 підписав особистим підписом, такий проінформував: «через відсутність роботи він ( ОСОБА_2 ) не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не отримує. Не є зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності. Не отримує відповідно до законодавства: допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за: дитиною - інвалідом; інвалідом І групи; особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства, не навчається на денній (очній) формі навчання».

Так, наказом Мостиської районної філії Львівського обласного центру зайнятості від 08.09.2021р. №НТ210908, - ОСОБА_2 було надано статус безробітного відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення». Також відповідачу ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю з 02.09.2021р. Наказом від 04.01.2022р. за №НТ220104 припинено реєстрацію відповідача як безробітного.

Відповідно до повідомлення Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 29.12.2021 №02-05/809, ОСОБА_2 (відповідач) перебуває на обліку в Управлінні та відповідно до Постанови КМУ №1192 від 02.08.2000р. «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психіатричного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду та одержує грошову допомогу на догляд за нею» як одержувач допомоги з 01.06.2014р. по 28.02.2022р.

Згідно довідок Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області за №№1179, 1180, 1181, 1182, 1186 (Т1 а.с.199-200, а.с.214-217), відповідач у період 2017-2019р.р., 2020-2021р.р. отримував в Управлінні грошову допомогу на догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи в зазначених розмірах.

Так, актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1 від 04.01.2022р., складеного Мостиською районною філією Львівського обласного центру зайнятості встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи на обліку в Мостиській РФ ЛОЦЗ як безробітний в період з 07.06.2017р. по 01.06.2018р. не повідомив Мостиську районну філію ЛОЦЗ про отримання щомісячної грошової допомоги на догляд за особою з інвалідністю.

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №2 від 04.01.2022р., складеного Мостиською районною філією Львівського обласного центру зайнятості встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи на обліку в Мостиській РФ ЛОЦЗ як безробітний в період з 10.07.2019р. по 29.07.2020р. не повідомив Мостиську районну філію ЛОЦЗ про отримання щомісячної грошової допомоги на догляд за особою з інвалідністю.

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №3 від 04.01.2022р., складеного Мостиською районною філією Львівського обласного центру зайнятості встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи на обліку в Мостиській РФ ЛОЦЗ як безробітний в період з 02.09.2021р. по 04.01.2022р. не повідомив Мостиську районну філію ЛОЦЗ про отримання щомісячної грошової допомоги на догляд за особою з інвалідністю.

З вказаних актів розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, слідує, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не повідомив Мостиську районну філію ЛОЦЗ про отримання допомоги на догляд за інвалідом ІІ групи.

Отже, на період звернення до Мостиської районної філії Львівського обласного центру зайнятості відповідач ОСОБА_2 перебував ще і на обліку в Управлінні соціального захисту населення Яворівської РДА як такий, що одержував допомогу на догляд за особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу.

При цьому, у заявах про надання статусу безробітного від 07.06.2017р., від 10.07.2019р. та від 02.09.2021р. відповідач ОСОБА_2 кожного разу зазначав, що не отримує грошової допомоги на догляд за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Кожного разу, підписуючи та подаючи заяву про надання статусу безробітного, відповідач ОСОБА_2 ознайомлювався з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення. Крім того, кожного разу відповідач був проінформований про обробку його персональних даних з метою здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої ним для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття.

Фактично відповідачем ОСОБА_2 було отримано допомогу по безробіттю за період з 07.06.2017р. по 01.06.2018р. в сумі 52254,06 грн., з 10.07.2019р. по 29.07.2020р. в сумі 22974,66 грн., з 02.09.2021р. по 05.12.2021р. в сумі 11030,72 грн.

Мостиською районною філією Львівського обласного центру зайнятості 04.01.2022р. видано наказ №1 про повернення ОСОБА_2 отриманих коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття за вказані періоди перебування на обліку в Мостиській РФ ЛОЦЗ у зв`язку з поданням особою недостовірних відомостей (з вини особи) безробітного ОСОБА_2

13.01.2022р. Мостиською районною філією Львівського обласного центру зайнятості направлено відповідачу ОСОБА_2 лист-вимогу за №02-21/22 про необхідність повернення отриманих коштів.

На письмову вимогу позивача, відповідач ОСОБА_2 не відреагував, на час розгляду справи в суді вищевказане матеріальне забезпечення не повернув.

VІ. Застосовані судом норми права.

Предметом позову у даній справі є стягнення матеріального забезпечення на випадок безробіття.

Безробітним, згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

До зайнятого населення також належать: непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства; батьки - вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, патронатні вихователі, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства; одинока мати (батько), яка (який) здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, та один із батьків, прийомних батьків, батьків-вихователів дитячого будинку сімейного типу, усиновитель, опікун, піклувальник дитини з інвалідністю підгрупи А, які відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" мають право на призначення надбавки на догляд за дитиною. Особи, зазначені в абзаці шостому цієї частини, мають право на отримання статусу зареєстрованого безробітного та одночасно отримання допомоги по безробіттю відповідно до законодавства" . До зайнятого населення не належать іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні і зайнятість яких пов`язана із забезпеченням діяльності іноземних посольств і місій або виконанням своїх професійних чи трудових обов`язків перед роботодавцем - нерезидентом

При цьому, відповідно до пункту першого частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: зайнятості особи.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення».

Згідно із частиною першою статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» фонд має право перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів фонду та зупиняти виплати з фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду, стягувати відповідно до закону кошти фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року №6-91цс14 та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17 (провадження №61-33727сво18).

Ураховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні Державної служби зайнятості України, в особі відповідного районного центру, про відсутність або втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування наслідків якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Такий правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Строк позовної давності застосовується лише до обґрунтованих позовних вимог. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, зазначає у рішенні про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VIІ. Висновки суду.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 під час звернення та в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний, - належав до категорії зайнятого населення. Відповідач ОСОБА_2 , тричі (07.06.2017р., 10.07.2019р. та 02.09.2021р.), звертаючись в Мостиську РФ ЛОЦЗ за отриманням статусу безробітного, не подав відомості про отримання ним грошової допомоги по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, хоча був ознайомлений під особистий підпис з правами і обов`язками безробітного та про відповідальність за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначається матеріальне забезпечення.

Абзацом 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення також належить особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства. Згідно п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: зайнятості особи.

Зі змісту заяв про надання (поновлення) статусу безробітного слідує, що така містить відомості про отримання/неотримання особою грошової допомоги по догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, а факт отримання особою такої допомоги відповідно відносить особу до категорії «зайнятого населення» та є обставиною, що виключає надання допомоги по безробіттю.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина третя статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення».

Відтак, ОСОБА_2 зобов`язаний був 07.06.2017р., 10.07.2019р. та 02.09.2021р. під час постановлення на облік в Мостиську районну філію Львівського обласного центру зайнятості повідомити про факт отримання ним грошової допомоги по догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, однак він такий факт приховав та не повідомляв про це Мостиську РФ ЛОЦЗ при поданні заяв про надання йому статусу безробітного. Матеріалами справи підтверджено, що період отримання відповідачем грошової допомоги по догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу збігається з періодом перебування його (відповідача) на обліку безробітних у Мостиській РФ ЛОЦЗ. Відтак, відповідач ОСОБА_2 неправомірно отримав статус безробітного та право на виплату допомоги по безробіттю упродовж перебування на обліку за період з 07.06.2017р. по 01.06.2018р. в сумі 52254,06 грн., з 10.07.2019р. по 29.07.2020р. в сумі 22974,66 грн., з 02.09.2021р. по 05.12.2021р. в сумі 11030,72 грн.

На час розгляду справи в суді відповідач ОСОБА_2 не повернув позивачу безпідставно отримане матеріальне забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття у зазначених сумах.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, пред`явлених стороною позивача.

Однак, представник відповідача подав в суд заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, що передбачені ст.267 ЦК України і просив суд відмовити на підставі цього в частині позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 52254,06 грн. за період з 07.06.2017р. по 01.06.2018р.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Ст.253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що початок перебігу строку позовної давності починається від дня надання ОСОБА_2 позивачем статусу безробітного, а саме з 07 червня 2017 року.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком викладеним в постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №727/4084/16, від 13 лютого 2020 року в справі №302/66/17 в подібних правовідносинах, який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахований судом при розгляді справи.

Сплив позовної давності, про застосування наслідків якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Строк позовної давності застосовується лише до обґрунтованих позовних вимог. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 Про судове рішення у цивільній справі, суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, зазначає у рішенні про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи те, що початок перебігу позовної давності почався від дня надання відповідачу ОСОБА_2 статусу безробітного і призначення йому допомоги по безробіттю, а саме з 07 червня 2017 року, тому строк позовної давності, передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України, до вказаних позовних вимог сплив в червні 2020 року, а з позовом про стягнення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю, в тому числі за період з 07.06.2017р. по 01.06.2018р., сторона позивача звернулася лише 10 травня 2022 року і про поважність причин пропуску такого строку сторона позивача суду не повідомила, та не заявила перед судом клопотання про поновлення такого строку.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття в сумі 52254,06 грн. за період з 07.06.2017р. по 01.06.2018р. - у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Доводи сторони позивача про те, що ними не пропущено строк позовної давності, оскільки позивачу стало відомо про неправомірне отримання відповідачем допомоги по безробіттю лише з часу отримання підтверджуваної відповіді з Управління соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, суд не приймає до уваги з підстав наведених вище, крім того такі доводи суперечать нормам матеріального права та правовим позиціям Верховного Суду.

Решта позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття за період з 10.07.2019р. по 29.07.2020р. в сумі 22974,66 грн. та за період з 02.09.2021р. по 05.12.2021р. в сумі 11030,72 грн. суд вважає обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Таким чином, надані стороною позивача докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття в сумі 34 005 (тридцять чотири тисячі п`ять) грн. 38 коп., з яких: 22 974,66 грн. сума матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття за період з 10.07.2019р. по 29.07.2020р.; 11 030,72 грн. сума матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття за період з 02.09.2021р. по 05.12.2021р.

Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Львівського обласного центру зайнятості підлягають до задоволення частково, а з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути безпідставно отримане матеріальне забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття на загальну суму 34 005 (тридцять чотири тисячі п`ять) грн. 38 коп.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

VIIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення №1188 від 26.04.2022р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2481 грн.

У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги Львівського обласного центру зайнятостізадоволено частково (на 39,42%, 34005,38 грн./86259,44 грн.), то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 978,01 грн. (2481 грн. х 39,42% ).

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141-142, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського обласного центру зайнятості 34 005 (тридцять чотири тисячі п`ять) грн. 38 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського обласного центру зайнятості судовий збір в сумі 978 (дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 01 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10.09.2023р.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Львівський обласний центр зайнятості, адреса: 79039, м.Львів, вул.Бортнянського, 11а; ; реквізити: р/р НОМЕР_1 в ДКСУ м.Києва, МФО 820172.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Юрій КІЧАК