ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/383/21Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В. В.
Провадження № 22-ц/817/511/23 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Сович Н.А.

учасників справи

учасників справи - представника позивачки

адвоката Жеребецької І.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №599/383/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Жеребецька Ірина Орестівна на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 1 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення майна зі спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності , ухваленого суддею Снігурським В.В., повний текст рішення складено 08 березня 2023 року, -

ВСТАНОВИв:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділення їй в натурі 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та припинити право спільної часткової власності сторін на вказаний будинок .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 і їм належить на праві власності по 1/2 частині вказаного будиковолодіння. Позивач має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, однак в позасудовому порядку вирішити це питання з відповідачем вона не може. Просить провести поділ будинку, згідно варіанту, запропонованого експертом.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2023 року позов задоволено частково. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Виділено ОСОБА_2 в натурі 54/100 долей по площі і 51/100 долей по вартості житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вкзану частину будинкололодіння, а саме:

1-2 - коридор площею 7,3 м2; 1-3 - житлова кімната площею 17,6 м2; 1-6 - кухня площею 9,3 м2; II- веранда площею 11,6 м2; Сх. сходи; 1-1 котельня площею 16,3 м2; Б - 1/2 стайні; Г прибудова; пд. підвал; 1 - 1/2 воріт; 2 - 1/2 огорожі, вартістю 63512,50 грн.

Площа виділених приміщень у житловому будинку для ОСОБА_2 становить 62,1 квадратних метрів.

Виділено ОСОБА_1 46/100 долей по площі і 49/100 долей по вартості житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вкзану частину будинкололодіння, а саме:

1-4 - житлова кімната площею 15,6 м2; 1-5 - житлова кімната площею 23,4 м2; І - підвал площею 14,4 м2; Д комора; Б - 1/2 стайні; 1 - 1/2 воріт; 2 - 1/2 огорожі; В стодола, вартістю 61577,50 грн.

Площа виділених приміщень у житловому будинку для ОСОБА_1 становить: 53,4, 5 квадратних метрів.

Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виконати наступні ремонтно-будівельні роботи по переобладнанню житлового будинку з влаштуванням окремих входів: між приміщеннями 1-5 та 1-2 демонтувати дверний блок і замурувати дверний проріз; між приміщеннями 1-4 та 1-3 демонтувати дверний блок і замурувати дверний проріз; між приміщеннями І та І-1 замурувати проріз; для входу в приміщення І на місці вікна влаштувати дверний проріз і встановити дверний блок.

Ремонтно-будівельні роботи по розподілу житлового будинку виконувати на основі робочого проекту по переплануванню житлового будинку згідно прийнятого варіанту поділу, виготовленого ліцензованою проектною організацією і погодженого в управлінні містобудування і архітектури.

Стянуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 967,5 гривень від вартості будинковолодіння, що перевищує її ідеальну частку.

Стянуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 908 грн судового збору; 1/2 частину витрат за проведену додаткову будівельно технічну експертизу, що становить 3775 грн. 40 коп., 3000 грн витрат на правову допомогу, а всього 7683 гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Жеребецька І.О., подала апеляційну скаргу на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 1 березня 2023 року , в якій просить його змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 18500 грн., витрат за проведену будівельно-технічної експертизи та витрат за проведення додаткової судової будівельно-технічної еекспертизи в сумі 7550,80 грн . Просить стягнути із ОСОБА_1 в її користь вартість правової допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 5000 грн.

Посилається на те, що при розгляді даної справи суд першої інстанції вийшов за межі своєї компетенції, безпідставно зменшивши розмір судових витрат, понесених нею. Нею не оспорювалась сума гонорару, яка сплачена на рахунок адвоката Жеребецької І.О. за розгляд справи в суді першої інстанції, а відповідач клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу не заявляв.

Зазначає, що її адвокатом вчинено ряд правових дій, складання процесуальних документів в її інтересах, для досягнення кінцевого результату, який би задовольнив вимоги позивачки із врахуванням вартості послуг. Сторонами обумовлено суму гонорару 21500 грн., однак з врахуванням її майнового стану суму зменшено на 3000 грн. та сплачено кошти в сумі 18500 грн. на рахунок адвоката Жеребецької.

Посилається на те, що судом не роз`яснено, на якій підставі розмір правової допомоги в сумі 18500,00 грн., яка фактично сплачена позивачкою, зменшено до 3000,00 грн. Відповідач не надав жодного заперечення з приводу розміру правової допомоги.

Щодо відшкодування витрат на проведення будівельно-технічних експертиз зазначає, що під час розгляду даної справи Висновок судової будівельно-технічної експертизи являється основним доказом, тому ухвалами Зборівського районного суду вони призначалися. 05 травня 2021 року призначено судову будівельно-технічну експертизу та 14 лютого 2022 року за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи складено Висновок експерта за № 602/603/21-22, вартість якого склав 6864,40 грн. Вважає, що суд першої інстанції невірно оцінив необхідність проведених експертиз, вартість яких не сплачена .

Відзив у визначений судом термін не надійшов.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник позивачки адвокат Жеребецька І.О. підтримала апеляційну скаргу в її межах та просила задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Відповідач апеляційну скаргу заперечив. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим і таким, що не підлягає до скасування з мотивів, зазначених як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Адвокат Гавриш С.О., який представляє інтереси відповідача, у судове засідання апеляційного суду 17.07.2023 не з`явився, клопотань про відкладення розляду справи не подав.

Колегія суддів відхилила клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із неявкою адвоката Гавриша С.О. При цьому колегія суддів виходила з тих обставин, що адвокат Гавриш С.О. був особисто повідомлений про розгляд справи 17.07.2023 під розписку завчасу. Попереднє судове засідання було відкладене судом саме за його клопотанням, оскільки він не був знайомий з матеріалами справи. Дата судового засідання 17.07.2023 та час 15.00 год узгоджувався особисто з адвокатом у судовому засіданні 06.07.2023.

За таких обставин, апеляційний суд у відповідності із ч.2 ст.372 ЦПК України, проводить судове засідання за відсутності адвоката Гавриша С.О.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині стягнення правової допомоги та витрат на проведення будівельно-технічної експертизи, тому лише у вищезазначеній частині судове рішення підлягає перевірці апеляційним судом.

Задовольняючи частково вимоги про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не подано детального опису наданих послуг та в наданому договорі відсутні умови щодо порядку обчислення та ціни послуг, що надаються.

Суд першої інстанції вважав, що дана справа не є складною, оскільки питання щодо права власності сторін на майно вже було вирішено раніше рішенням Зборівського районного суду від 10 лютого 2000 року у цивільній справі №2-3/2000 та згідно рішення Зборівського районного суду від 21 грудня 2020 року у цивільній справі №599/1154/2020.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат. У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 01 грудня 2021 року у справі №910/14598/20, аналогічну правову позицію наведено в постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19.

Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про виділення їй в натурі 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та припинити право спільної часткової власності сторін на вказаний будинок .

Під час розгляду справи позивачка звернулась до суду із заявою про компенсацію витрат на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 18500 грн. та витрат за проведення будівельно-технічної експертизи від 14 лютого 2022 року в сумі 6864.40 грн. та 7550.80 грн. за проведення додаткової будівельно-технічної експертизи від 26 серпня 2022 року.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою було надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 4 червня 2020 року, ордер серії ВО №1051095 від 07 червня 2023 року та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанція ПриватБанк від 16.01.2023 року за №0.0..1 на суму 18.500 грн. , квитанцію про сплату судової експертизи від 01.06.2021 року в сумі 6864,40 грн та квитанцію про сплату додаткової експертизи від 18.08.2022 року в сумі 7550.80 грн.

1 лютого 2023 року представник позивачки ОСОБА_3 подала клопотання про уточнення вартості правової допомоги та витрат на проведення експертиз, у якій просить стягнути понесені позивачкою судові витрати на професійну правничу допомогу на суму 18500 грн; за проведення судової будівельно-технічної експертизи 6864,40 грн; за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи 7550.80 грн.

За таких обставин суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що позивачкою не надано суду розрахунків витрат, опису послуг з кількістю витраченого адвокатом часу необхідних для надання правничої допомоги та зменшив розмір судових витрат, понесених позивачкою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач обґрунтованого клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу не заявляв.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Із змісту договору про надання правової допомоги від 04 червня 2020 року вбачається, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи та обсяг правових послуг .

Відповідно до квитанції ПриватБанк від 16.01.2023 року за №0.0..1 позивачка оплатила за правову допомогу 18500 грн., за проведені судові експертизи позивачка оплатила 6864,40 грн та 7550.80 грн.

Як установлено судом, позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково, виділено ОСОБА_2 в натурі 54/100 долей по площі та 51/100 долей по вартості житлового будинку, ОСОБА_1 виділено 46/100 долей по площі та 49/100 долей по вартості житлового будинку.

По справі були призначені та проведені судові будівельно-технічні експертизи, які мають значення для справи та призначення яких є обов`язковим для даної категорії справ про виділення майна із спільної часткової власності.

Згідно частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вказаних норм права суд не зауважив, не звернув увагу на відсутність обґрунтованої заяви відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, внаслідок чого дійшов помилкового висновку у частині розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи скасувати та стягнути на користь позивачки з відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, витрати на правову допомогу в розмірі 9250 грн та 7207,60 грн. ( 3775 ,40+3432,20) витрат на проведення судових експертиз.

Відповідно до ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо понесених витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, про що було заявлене клопотання представника позивачки з поданням відповідних доказів понесення таких витрат та з урахування того, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, заяви про зменшення розміру витрат на правову допомогу ОСОБА_1 не подав, колегія суддів вважає, що з відповідача слід стягнути 2500 грн. витрат на правову допомогу, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд , -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Жеребецька Ірина Орестівна задовольнити частково.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 1 березня 2023 року скасувати в частині розподілу судових витрат про стягнення витрат на правову допомогу та проведення експертизи.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , 47233, Тернопільська обл., Зборівський р-н, с.Мильне ) - 9250 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 7207,60 грн. витрат на проведення судових експертиз.

У задоволенні решти вимог про стягнення витрат на правову допомогу та витрат на оплату експертизи відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , 47233, Тернопільська обл., Зборівський р-н, с.Мильне) 2500 грн. витрат на правову допомогу в апеляційному суді.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 липня 2023 року .

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Гірський Б.О.

Храпак Н.М.