Справа № 346/5515/22
Провадження № 22-ц/4808/1143/23
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Пнівчук О.В.,Бойчука І.В.

секретаря Працун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» Грубої Христини Богданівни на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року, постановлену в складі судді Яремин М.П. в м. Коломия у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про заміну стягувача в цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» звернулось в суд з заявою про заміну стягувача в цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява обгрунтована тим, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2023 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк» заборгованості за кредитним договором № 010/5507/82/917104 від 16.10.2020 року у розмірі 100 426, 76 грн. Дане рішення не виконане та заборгованість за кредитним договором не сплачена. Разом з тим, у АТ «Райффайзен Банк» відсутнє право вимоги до боржника та право на отримання виконавчого документа у справі. 13 квітня 2023 року між АТ «Райффайзен Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-58, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 . В зв`язку з наведеним заявник, просить замінити стягувача з акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на ТОВ «Кредит-Капітал`у правовідносинах у справі №346/5515/22 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь «Райффайзен Банк» заборгованості за кредитним договором № 010/5507/82/917104 від 16.10.2020 року

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 27 липня 2023 року в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в справі за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» Груба Х. Б. подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду з постановленням нової про задоволення заяви, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися не лише у відкритому виконавчому провадженні, тому що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особо у зв`язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником. Вказує, що заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по віднощенню до осіб, які є боржниками АТ «Райффайзен Банк» в тому числі і до ОСОБА_1 відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги Ne1 14/2-58 від 13.04.2023 року, та у відповідності до ст. 512 ЦК України. Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора та у разі вибуття однієї сторони виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Строни у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`явились у судове засідання, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, виходив з того, що кредитор у спірних правовідносинах вибув ще до моменту ухвалення 17.04.2023 року заочного рішення суду про задоволення позову АТ «Райффайзен Банк», а саме 13.04.2023 року на підставі договору про відступлення права вимоги, а отже, на час ухвалення такого рішення АТ «Райффайзен Банк» фактично був неналежним позивачем та не мав права вимоги до відповідача і його заміна після ухвалення рішення по суті спору на стадії виконання судового рішення чинним процесуальним законодавством не передбачена.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.04.2023 року в цивільній справі № 346/5515/22 задоволено позов АТ «Райффайзен Банк» і стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором про відкриття карткового рахунку та надання кредиту Кредитна картка № 010/5507/82/917104 від 16.10.2020 року в сумі 100 426,76 грн та 2 481 грн судових витрат (а. с. 79-80).

Згідно з договором про відступлення права вимоги №114/2-58 від 13.04.2023 року, укладеного між АТ «Райффайзен Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор), на умовах, встановлених цим договором та відповідно до ст.ст.512-519 ЦК України первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості ( а.с. 138-142 )).

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 18.04.2023 року до договору відступлення права вимоги №114/2-58 від 13.04.2023 року вказано боржника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за договором № 010/5507/82/917104 від 16.10.2020 року на загальну суму заборгованості 127 382,93 грн (а.с.143).

Згідно з платіжним дорученням № 71034 від 13.04.2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило оплату коштів в сумі 12 720 706,62 грн., отримувач АТ «Райффайзен Банк», призначення платежу: плата за відступлення права вимог згідно договору відступлення права вимоги №114/2-58 від 13.04.2023 року ( а.с. 144).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

На підставі частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до статті 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах

Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України саме за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 803/1273/16 (провадження №11-771ас18) та висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18).

Вирішуючи питання про можливість заміни сторони виконавчого провадження у справі, судом першої інстанції вірно враховано, що кредитор у спірних правовідносинах вибув ще до моменту ухвалення рішення суду по суті спору, тобто у поданій заяві товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» фактично йдеться про заміну неналежного позивача на стадії виконання судового рішення, що не передбачено чинним процесуальним законодавством.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» Грубої Христини Богданівни залишити без задоволення. Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 18 вересня 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.В.Бойчук

О.В.Пнівчук