печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року Печерський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Лимар К.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Гончарова М.С.

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Гончаров Михайло Сергійович до ОСОБА_4 про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила: розірвати попередній договір купівлі-продажу квартири, укладений 22 лютого 2022 року між ОСОБА_1. і ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. та зареєстрований в реєстрі за № 97; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 8 000,00 дол. США та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - 278,14 дол. США; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 40 000,00 грн моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею у зв`язку з розглядом справи, які складаються з витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 38 000,00 грн та сплаченого судового збору - 3 964,00 грн.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає про те, що 22 лютого 2022 року між нею (покупець) і ОСОБА_6 (продавець) укладено попередній договір купівлі-продажу квартири (далі - договір), за умовами якого сторони зобов`язалися до 19 березня 2022 року укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на умовах, що визначені цим договором. Продаж квартири має бути здійснено за суму, що буде еквівалентна, за курсом Національного банку України на день укладення основного договору, сумі в 273 000,00 дол. США. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладання основного договору купівлі-продажу покупець передала продавцю, а продавець отримав від покупця, 226 742,40 грн, що на день підписання попереднього договору є еквівалентом 8 000,00 дол. США. Отже, фактично як аванс позивач передала відповідачу 8 000,00 дол. США.

Проте, з 24 лютого 2022 року розпочалася і по цей час триває військова агресія російської федерації проти України. Враховуючи настання жахливих для всієї країни обставин, позивач, розуміючи всю складність ситуації і неможливість у зв`язку, із цим прогнозувати свій майбутній фінансовий стан, керуючись положеннями пункту 8 попереднього договору, вирішила відмовитися від укладення основного договору купівлі-продажу, про що одразу ж повідомила відповідача через свого брокера з нерухомості ОСОБА_7 . Також повідомила відповідача про бажання у встановленому законом та положеннями договору порядку розірвати попередній договір та повернути собі сплачений аванс у розмірі 8000,00 дол. США, саме в тому еквіваленті, в якому він і був фактично переданий відповідачу та закріплений в положеннях попереднього договору. Проте, відповідач відмовився повертати сплачений аванс в повному розмірі, зазначивши, що вважає цю суму штрафом, який позивач має сплатити на його користь у зв`язку з відмовою укласти основний договір.

Сторони в договорі закріпили відповідальність за необґрунтовану відмову (ухиляння) від укладення основного договору купівлі-продажу, а також передбачена підстава звільнення сторін від відповідальності перед іншою стороною за невиконання зобов`язань. В цьому випадку договір вважається розірваним, а всі отримані кошти за ним продавець повертає покупцю.

Ураховуючи пункт 8 попереднього договору та статті 635, 651-653 ЦК України є всі підстави для звільнення позивача від відповідальності за відмову укласти основний договір купівлі-продажу квартири, оскільки її дії обумовлені настанням непереборної сили та були викликані обставинами, що виникли мимо її волі та бажання.

Позивач уважає, що попередній договір має вважатися розірваним з 25 лютого 2022 року, тому й грошові кошти, отримані як аванс відповідач мав повернути цього ж дня, однак цього не зробив.

Своїми діями щодо ігнорування законних вимог позивача повернути належну їй грошову суму, униканням прямого діалогу, систематичними неправомірними діями та абсолютним знеціненням будь-яких морально-етичних норм та звичаїв ділового обороту, відповідач спричинив позивачу моральну шкоду. Моральні страждання позивача виразились у тому, що позивач тривалий час знаходилась в постійній нервовій та психологічній напрузі, дискомфорті та переживала негативні емоції з приводу сталих неправомірних дій відповідача, довготривалого ігнорування ним законних, обґрунтованих вимог щодо повернення їй суми сплаченого авансового платежу. Такі дії відповідача призвели до порушення звичного способу життя позивача, та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Крім цього, позивач знаходиться на 32 тижні вагітності та потребує постійного динамічного спостереження лікаря-акушера-гінеколога, проте, замість того, щоб насолоджуватися самим чарівним та надважливим періодом свого життя, позивач вимушена постійно знаходитись в стресовому стані, відчувати пригнічення та безвихідь, намагаючись довести свою правоту та домогтися справедливості попри нахабну та неправомірну поведінку відносно неї з боку відповідача. Отже, очевидним є наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Крім цього, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що передбачено статтею 625 ЦК України.

Оскільки попередній договір вважається розірваним з 25 лютого 2022 року, проте гроші не повернуті, розрахунок 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання має розраховуватись, саме починаючи з 26 лютого 2022 року.

На підставі наведеного, позивач просила про задоволення позову.

Разом з позовом адвокат Гончаров М. С. як представник ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження та накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 , а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 03 травня 2023 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05 травня 2023 року у задоволенні заяви Гончарова М. С. , як представника позивача про забезпечення позову - відмовлено.

13 червня 2023 року до суду надійшов відзив ОСОБА_4 на позовну заяву, який мотивований тим, що 19 березня 2022 року було граничним строком укладення основного договору купівлі-продажу, тому всі зобов`язання за цим договором після цієї дати припинилися. Позивач звернулася до суду з цим позовом 24 квітня 2023 року, тобто після закінчення строку визначеного у договорі, жодних вимог під час його дії не висувала, тому вимога позивача про розірвання цього договору не підлягає задоволенню, адже на момент звернення до суду зобов`язання по вказаному попередньому договору вже припиненні і таки договір не діє. Положеннями ЦК України і попереднім договором не передбачено автоматичних підстав для розірвання договору. Розірвання договору можливе лише за згодою сторін, або у разі відсутності такої згоди за рішенням суду. Іншого законодавством України не передбачено. Відповідач з 22 лютого 2022 року і до сьогодні не відмовлявся і не ухилявся ані від продажу зазначеної в попередньому договорі квартири, ані від повернення авансу, ані від виконання інших умов зазначеного договору.

Після отримання позову, відповідач надіслав позивачу листа від 30 травня 2023 року щодо необхідність надання йому банківських реквізитів для повернення авансу, отриманого за договором у розмірі 226742,40 грн, однак жодної відповіді на таку пропозицію він не отримав. Тому, вимоги щодо стягнення з відповідача 8000,00 дол. США не підлягають задоволенню.

Саме через недобросовісну поведінку позивача відбулося затримання повернення авансу, тому у разі застосування судом статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має здійснюватися на суми 226742,40 грн за період з 20 березня 2022 року до 24 квітня 2023 року, що становить 7 473,18 грн. Позивач неправомірно взяла для обрахунку 8000,00 дол. США та період з 25 лютого 2022 року до 24 квітня 2023року, що призвело до надмірного нарахування сум до стягнення. Отже вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 278,14 дол. США не підлягають задоволенню.

Позивач констатує, що вона 25 лютого 2022 року відмовилася від укладення основного договору через істотну зміну обставин, при цьому не надає жодних доказів повідомлення відповідача про своє рішення. Отже жодних підстав для відшкодування моральної шкоди з відповідача немає, адже відсутня вина відповідача, факт протиправної його діяльності чи бездіяльності. Надані до позову документи не підтверджують наявність моральних страждань позивача та не встановлюють причино-наслідкового зв`язку із діями чи бездіяльністю відповідача.

06 липня 2023 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, яка мотивована тим, що на підтвердження намірів про наступне укладання основного договору вона передала продавцю 226 742,40 грн, що було еквівалентом 8 000,00 дол. США, тому фактично як аванс позивач передала грошову суму в іноземній валюті, а саме в доларах США. У відзиві на позов відповідач проігнорував пункт 8 попереднього договору, за умовами якого сторони домовились, що жодна сторона не несе відповідальності перед іншою стороною за невиконання зобов`язань, якщо невиконання сталося внаслідок непереборної сили та було викликане обставинами, що виникли мимо волі та бажання сторін, які не можна було б передбачити або уникнути, в т.ч. об`явлену чи фактичну війну, епідемії, землетруси, повені, пожари та інші стихійні лиха, дії державних органів самоврядування та інші непереборні обставини. В цьому випадку договір вважається розірваним, а всі отримані за ним кошти продавець повертає покупцю. Виходячи з системного аналізу вказаних законодавчих норм та враховуючи обставини справи, вбачається, що наявні всі підстави для застосування до відповідача відповідальності у вигляді відшкодування нанесеної позивачу моральної шкоди, оскільки існують всі вищевказані складові (умови), наявність яких передбачає даний вид цивільно-правової відповідальності.

Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з викладених у позові підстав.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача не заперечував щодо повернення суми завдатку в розмірі 226 742, 40 грн, у задоволенні іншої частини позовних вимог просив відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Суд установив, що 22 лютого 2022 року між ОСОБА_4 (продавець) і ОСОБА_1 (покупець) укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого продавець і покупець зобов`язалися не пізніше 19 березня 2022 року (включно) укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , яка належить продавцю на праві власності, на умовах, що визначені цим договором.

Згідно з пунктом 4 попереднього договору продаж квартири має бути здійснено за суму, що буде еквівалентна, за курсом Національного банку України на день укладення основного договору, сумі 273 000,00 дол. США.

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення основного договору купівлі-продажу покупець передав продавцю, а продавець отримав від покупця, гроші в сумі 226 742,40 грн, що на день підписання цього договору є еквівалентом 8 000,00 дол. США за курсом Національного банку України. Зазначена у цьому договорі сума розцінюється сторонами договору як аванс в рахунок основного договору купівлі-продажу. Передачу грошей здійснено покупцем продавцю до підписання ними цього договору. Наявність підписів сторін на цьому договорі підтверджує факт отримання продавцем коштів, зазначених у цьому пункті договору (пункт 5 попереднього договору).

У пункті 7 сторони договору домовилися, що:

- той із нас, хто необґрунтовано відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладення основного договору купівлі-продажу у визначений в пункті 1 цього договору (чи додатково погоджений) термін та на вищезазначених (чи додатково погоджених) умовах, повинен відшкодувати другий стороні збитки, завдані простроченням чи відмовою від договору купівлі-продажу;

- у разі, коли основний договір купівлі-продажу не відбудеться з вини продавця він зобов`язується повернути покупцю отриманий від нього аванс у повній сумі не пізніше 22 березня 2022 року (включно), а також сплатити штраф в розмірі суми авансу сплаченого за цим договором. При несвоєчасному поверненні авансу сплачується пеня у розмірі 0,5 % від суми авансу, за кожен день прострочення його повернення.

Повернення авансу та сплата штрафу може бути здійснено як особисто продавцем, так і будь-якою іншою особою, яка на підтвердження своїх повноважень надасть належним чином оформлену довіреність. Про отримання повернутої суми авансу та штрафу покупцем на ім`я продавця буде видано власноручну розписку.

-. у разі відмови (ухиляння) від укладення основного договору купівлі-продажу з боку покупця у визначений в пункті 1 цього попереднього договору (чи додатково погоджений) термін та на вищезазначених (чи додатково погоджених) умовах, сума сплаченого ним продавцю авансу визначається як сплачений штраф і залишається у продавця.

Згідно з пунктом 8 попереднього договору сторони домовились що жодна із сторін не несе відповідальність перед іншою стороною за невиконання зобов`язань, якщо не виконання сталося внаслідок непереборної сили та було викликане обставинами, що виникли мимо волі та бажання сторін, які не можна було б передбачити або уникнути, в т.ч. об`явлену чи фактичну війну, епідемії, землетруси, повені, пожари та інші стихійні лиха, дії державних або місцевих органів самоврядування та інші непереборні обставини. В цьому випадку договір вважається розторгнутим, а всі отримані кошти за ним, продавець повертає покупцю.

Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02 грудня 1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Згідно з довідкою та висновком Державної наукової установи «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» Державного управління справами ОСОБА_1 з 02 листопада 2022 року спостерігається в кабінеті спостережень за вагітними та породіллями, вагітність 32 тижні.

В процесі бесіди встановлено, що симптоми почали розвиватися після пережитого потрясіння, яке сталося більше року тому. ОСОБА_1 внесла задаток коштів на купівлю квартири і не отримала ні квартири, і задаток повернути не може. Ця трагедія порушила звичайний гармонійний стиль життя клієнтки. Потягла за собою певну зміну сімейних традицій, призвела до необхідності пристосовуватися до нових погіршених умов існування. А це все викликає інтенсивне душевне потрясіння. В емоційній сфері виражені порушення невротичного плану у формі підвищеної тривожності, емоційної нестійкості. Порушення концентрації уваги, складність у прийнятті рішень, безнадійність. Втомлюваність, занепокоєння, нервозність, дратівливість. Жінка вагітна, постійно живе цією ситуацією, в наслідок з`явилася тривога та страхи різної природи. Вона була введена в оману і тепер стоїть питання і її здоров`я, і її дитини. Цей стрес не може нести нічого корисного. ОСОБА_1 потребує допомоги для відновлення ресурсного стану. Для цього потрібні кошти і все це лягає на плечі жінки, а значить прямим чином додає їй стресу (консультативний висновок психолога від 06 квітня 2023 року).

Жодних доказів належного повідомлення позивачем відповідача про відмову від укладення основного договору позивач не надала, адже роздруківки електронного листування через месенджер «Вайбер», цей факт не підтверджують.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання,а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Таким чином, будь-які зміни умов попереднього договору можуть бути погоджені сторонами виключно у межах строку дії договору.

У постанові Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі № 910/7981/17 зазначено, що розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 лютого2020 року у справі № 916/612/19, від 14 липня 2021 року у справі № 911/1442/19 та від 7 жовтня 2021 року у справі № 904/2903/20.

Так, умовами попереднього договору укладеного між сторонами 22 лютого 2022 року встановлено строк - 19 березня 2022 року (включно), протягом якого має бути укладений основний договір купівлі-продажу квартири.

Звертаючись 24 квітня 2023 року до суду з цим позовом ОСОБА_1 як на підставу розірвання попереднього договору вказує, що вона враховуючи настання жахливих для всієї країни обставин, розуміючи всю складність ситуації і неможливість у зв`язку, із цим прогнозувати свій майбутній фінансовий стан, керуючись положеннями пункту 8 попереднього договору, вирішила відмовитися від укладення основного договору купівлі-продажу та розірвати попередній договір.

Отже відмова позивача від укладення основного договору фактично зводиться саме до небажання нею укладати основний договір у зв`язку з настанням певних подій, а не до неможливості нею виконати умови попереднього договору у зв`язку з обставинами, що сталися в країні.

Проте, як умови попереднього договору так і норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, не передбачають можливості розірвання договору в односторонньому порядку у зв`язку з відмовою від укладення основного договору.

Ураховуючи наведене у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири, укладеного 22 лютого 2022 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 слід відмовити.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.

Оскільки у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна, платіж, переданий ОСОБА_4 за попереднім договором є авансом та підлягає поверненню власникові, про що не заперечує і відповідач у розмірі фактично переданих коштів в гривні.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ураховуючи, що основний договір не було укладено у зв`язку з відмовою позивача від його укладення, а попередній договір припинив свою дію 22 березня 2022 року, тому відповідач мав повернути позивачу 23 березня 2022 року авансовий платіж в гривні, що становив еквівалент 8 000,00 дол. США саме в цей день, оскільки відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 234 033,60 грн, що станом на 23 березня 2022 року за курсом Національного банку України становило 8 000,00 дол. США.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки свій обов`язок повернути аванс позивачці відповідач не виконав стягненню підлягає 3 % річних від простроченої суми за період з 24 березня 2022 року до 24 квітня 2023 року в розмірі 7 636,55 грн (період розрахунку: з 24 березня до 31 грудня 2022 року - 283 дні (Проценти) = 234 033,60 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 283 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 5 443,69 грн; період розрахунку: з 01 січня до 24 квітня 2023 року - 114 днів (Проценти) = 234 033,60 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 114 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 2 192,86 грн.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами першою та другою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала, у визначених цією нормою випадках, який не є вичерпним, оскільки пункт 3 передбачає, що її відшкодування можливе за наявності інших випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодні докази особистого звернення позивача до відповідача про повернення коштів за попереднім договором відсутні, надані стороною позивача роздруківки переписки інших людей у вайбері в розумінні норм ЦПК України такими не є.

Ураховуючи, що позивач не надала будь-яких доказів на підтвердження її особистого звернення до продавця з повідомленням про відмову від укладення основного договору та вимогою про повернення авансу за попереднім договором, невиконання відповідачем яких могло завдати моральної шкоди, вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає, адже позивач не довела як факту заподіяння їй моральної шкоди діями/бездіяльністю відповідача, так і причинно наслідкового зв`язку.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами частин першої - другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду заявлено одну немайнову вимогу (1 073,60 грн) і майнову вимогу (342 720,00 : 100 = 3 427,20), отже при зверненні до суду мала б сплати 4 500,80 грн, що згідно з квитанцією до платіжної інструкції і здійснила 03 травня 2023 року.

Ураховуючи часткове задоволення позову на суму 241 670,15 грн, тобто 70,5 % від заявлених майнових вимог (3 427,20 : 100 х 70,5) та відмову в задоволенні немайнової вимоги (1 073,60 грн) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 416,18 грн судового збору.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 38 000 грн. позивачкою надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 29 березня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та Денисенко О.В. , додаток до договору, відповідно до якого вартість послуг за договором склад дає 38 000 грн., акт приймання передачі наданих юридичних послуг від 10 квітня 2023 року, відповідно до якого до складу наданих адвокатом юридичних послуг входить:

-консультація (аналіз ситуації, аналіз наданих клієнтом документів, аналіз судової практики з даного питання, визначення судової перспективи справи) - 4 000 грн.;

-складання та подання до Печерського суду м. Києва позовної заяви про стягнення грошової суми та заяви про забезпечення позову - 12 000 грн.;

-контроль адвоката за судовим розглядом справи в суді першої інстанції (та за необхідності - участь адвоката в судових засіданнях) - 10 000 грн.;

-комплексний супровід виконання рішення суду - 12 000 грн.

Крім того, позивачко надано платіжну інструкцію, відповідно до якої позивачкою сплачено за послуги адвоката Денисенко О.В. за договором №29/03/2023 від 29 березня 2023 року 38 000 грн.

Як вбачається з наданих позивачкою доказів понесених витрат на правничу допомогу, ОСОБА_1 сплачено за послуги, надані адвокатом Денисенко О.В., проте, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана адвокатом Гончаровим М.С., крім того, саме ОСОБА_8 приймав участь в судових засіданнях під час розгляду справи.

Отже, витрати на правову допомогу, надану адвокатом Денисенко О.В. та сплачені позивачем на її користь задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями статями 23, 524, 533, 546, 598, 625, 626, 628, 631, 635,1167 ЦК України, статтями 1-23, 76-81, 141, 158, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Гончаров Михайло Сергійович до ОСОБА_4 про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) 241 670,15 грн (двісті сорок одну тисячу шістсот сімдесят гривень 15 копійок.) авансу та 3 % річних.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) 2 416,18 грн (дві тисячі чотириста шістнадцять гривень 18 копійок).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2023 року.

Суддя О. Л. Бусик