печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року Суддя Печерського районного суду м. Києва Хайнацький Є.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 6» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 6» (далі - стягувач, ТОВ «Рада 6») звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 (далі - боржник, ОСОБА_1 ) заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2020 року по 30.09.2021 року в загальному розмірі 40 154,72 грн., яка складається з: 37 662,69 грн. основної заборгованості; 1703,14 грн. інфляційної складової боргу; 788,89 - 3 % річних та суми судового збору в розмірі 248,10 грн.

Перевіривши заяву та долучені до неї документи суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до зп. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно обсягу заявлених вимог та розрахунку суми заборгованості за надані послуги, наданого заявником, заборгованість, яку просить заявник стягнути, виникла за період з 01.04.2020 року по 30.09.2021 року; заява про видачу судового наказу від 21.06.2022 року одержана і зареєстрована судом 23.06.2022 року, тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, що є підставою для відмови у видачі судового наказу в порядку п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Як визначено у ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи викладене, сплачена при зверненні до суду сума судового збору поверненню не підлягає.

Крім того, суд звертає увагу, що починаючи з 24.02.2022 року відповідно до Постанови КМ України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», заборонено стягувати інфляційні нарахування та проценти річні нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні.

Станом на дату розгляду заяви про видачу судового наказу, воєнний стан не скасовано, тому вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань не відповідають вимогам ст. 19, 161 ЦПК України, що також не перешкоджає заявнику звернутися до суду з заявою про стягнення відповідних нарахувань після припинення воєнного стану, подавши заяву про видачу судового наказу, або позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 164, 165, 260-261, 353, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 6» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст.165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 16.08.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький