ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

13 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 638/7616/22

провадження № 22-ц/818/1347/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря Носової К.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення порядку спілкування батька з дитиною, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 травня 2023 року, ухвалене суддею Семіряд І.В., -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення порядку спілкування батька з дитиною.

В обгрунтування позову зазначає, що з 24 липня 2021 року він з відповідачем ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На цей час відносини з відповідачкою припинені повністю, спільного господарства не ведуть, з січня 2022 року проживають окремо. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину та на себе, хоча він готовий був добровільно надавати допомогу. Він, як батько, завжди бажав та бажає спілкуватись з сином, однак дійти взаємної згоди щодо укладення договору про визначення порядку участі батьків у житті та вихованні дитини спільно не змогли, бачитись з сином не має можливості, відповідач цього не дозволяє. Так як відповідач не давала бачитись з дитиною він змушений був звертатись до органу опіки та піклування та отримати рішення про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини. Однак, відповідачкою дане рішення не виконувалось. Я неодноразово з`являвся у визначений в рішенні час, однак відповідач не відчиняла двері, не давала бачитись з дитиною, не відповідала на дзвінки, він викликав поліцію, вказував на факти порушення законодавства. У сторін є непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина. Він бажає скористатись своїми правами нарівні з відповідачем спілкуватись зі своєю дитиною.

З урахуванням викладеного просить суд зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, визначити спосіб участі батька у спілкуванні з сином у вигляді систематичних побачень в загальнодоступних місцях та за фактичним проживанням матері або батька, визначивши час: перша та третя субота кожного місяця з 17-30 год. до 19-30 год., друга та четверта неділя щомісяця з 11-00 год. до 13-00 год., щопонеділка та щосереди кожного місця з 17-30 год до 19-30 год.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено порядок у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином: перша, третя субота кожного місця з 11-00 год. до 13-00 год, друга, четверта неділя кожного місця з 11-00 год. до 13-00 год, щосереди з 16-00 год. до 18-00 год., у присутності матері дитини ОСОБА_2 , за місцем мешкання дитини або в іншому місці, за погодженням сторін, враховуючи стан здоров`я дитини, погодні умови.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції змінити в частині встановлення графіка участі батька у житті дитини, а саме: перша, третя субота кожного місяця з 11.00 по 13.00 та друга і четверта неділя місяця з 11.00 по 13.00, у присутності матері - ОСОБА_2 , за місцем мешкання дитини або в іншому місці, за погодженням сторін, враховуючи стан здоров`я дитини.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 маючи на руках Рішення органів опіки №283 від 21.09.22 «Про порядок участі батька у вихованні малолітньої дитини» вимагав, не зважаючи на стан здоров`я дитини, самопочуття дитини, на наявність повітряної тривоги, нехтуючи розпорядком дня дитини, виконувати рішення. Викликав поліцію і умисно спотворював обставини його звернення, штучно створюючи конфліктні ситуації. Наголошує, ОСОБА_1 працює не офіційно, скриває свої доходи. Вказує, що в будній день не має змоги привозити дитину на зустріч з 16.00 по 18.00, судом першої інстанції ці обставини не взято до уваги при винесенні рішення. Отже, просить змінити судове рішення в частині встановлення графіка участі батька у житті дитини: перша, третя субота кожного місяця з 11.00 по 13.00 та друга і четверта неділя місяця з 11.00 по 13.00, у присутності матері - ОСОБА_2 , за місцем мешкання дитини або в іншому місці, за погодженням сторін, враховуючи стан здоров`я дитини, погодні умови.

Позивачем рішення суду не оскаржується.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з 24 липня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , яке видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Від шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, подружні стосунки між сторонами припинені повністю.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення фізичній особі порядку участі у вихованні малолітньої дитини» від 21 вересня 2022 року №283 встановлено порядок участі ОСОБА_1 у виховані малолітнього сина, ОСОБА_5 , визначивши час: перша, третя субота місця з 10-00 год. до 12-00 год., друга, четверта неділя місця з 10-00 год. до 12-00 год., щопонеділка та щосереди кожного місця з 17-30 год. до 19-00 год. Попереджено матір дитини, ОСОБА_2 , що перешкоджаючи зустрічам ОСОБА_1 з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона порушує права дитини та батька.

Згідно до вимог ч.1 ст.159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

З висновку складеного 28 лютого 2023 року №82 Департаментом служб у справах дітей ХМР вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити порядок участі батька ОСОБА_1 у виховані малолітнього сина ОСОБА_3 , визначивши час: перша, третя субота місяця з 11-00 год. до 13-00 год., друга, четверта неділя місця з 11-00 год. до 13-00 год., щопонеділка та щосереди з 16-00 год. до 18-00 год. у присутності матері.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), яка в силу положень ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини).

Статтею 7 СК України визначено загальні засади регулювання сімейних відносин.

За змістом цієї норми дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини 7, 8).

Відповідно до ст.11 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-ІІІ) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону №2402-ІІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Із положень ст. 153 СК України слідує, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

В силу ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як передбачено ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань щодо виховання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі «М.С. v. Ukraine» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

При цьому ЄСПЛ зазначав, що наразі існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення (Neulingerand Shuruk v. Switzerland, заява № 41615/07, п. 135, ECHR 2010).

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, заява №31111/04, п. 54, ECHR, 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, заява №10383/09, п. 100, ECHR, 16 липня 2015 року).

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на спілкування з ними та підтримання з батьками регулярних особистих стосунків. У свою чергу, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню та розвитку дитини. Право одного з батьків на спілкування з дитиною може бути обмежене тільки інтересами дитини та/або правами іншого з батьків.

Матеріали справи свідчать, що оскаржуваним рішення було визначено порядок у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином: перша, третя субота кожного місця з 11-00 год. до 13-00 год, друга, четверта неділя кожного місця з 11-00 год. до 13-00 год, щосереди з 16-00 год. до 18-00 год., у присутності матері дитини ОСОБА_2 , за місцем мешкання дитини або в іншому місці, за погодженням сторін, враховуючи стан здоров`я дитини, погодні умови.

Відповідачем оскаржується рішення суду лише в частині встановлення графіка участі батька у житті дитини, а саме щосереди з 16-00 год. до 18-00 год.

Таким чином, відповідачем не заперечується той факт, що позивач має право спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні в інші дні встановленні оскаржуваним рішення суду. Разом з тим, відповідач вказує, що в будній день не має змоги привозити дитину на зустріч з 16.00год. по 18.00год., а тому просить відмовити в цій частині.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в цій частині, тому в іншій частині рішення суду колегією не переглядається.

Матеріали справи свідчать, що відповідач ОСОБА_2 працює у ПрАТ «Укргадропроект» на основній роботі з 02 листопада 2018 року на посаді керівника групи у відділ автоматизації проектних робіт (наказ №160-К від 01 листопада 2018 року) по теперішній час, з режимом роботи праці: п`ятиденний робочий тиждень з 9-ми годинним робочим днем з понеділка по четвер з 08-30год. по 17-30год., п`ятниця з 08.30год. до 16-15год., з перервою з 12-30год. до 13-15год., що підтверджується довідкою ПрАТ «Укргадропроект» від 24 травня 2023 року №66.

З викладеного вбачається, що щосереди з 16-00год. по 17-30год. відповідач ОСОБА_2 перебуватиме на робочому місці в ПрАТ «Укргадропроект», яке не зможе покинуту до кінця робочого дня, що унеможливить її присутній під час зустрічі ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 щосереди з 16-00 год. до 18-00 год.

У судовому засіданні ОСОБА_6 пояснила, що в період з 18.00год. до 18.30год. дитина вечеряє, а з 20.00год. починає готуватися до сну.

Оскільки фактична можливість відповідачки забезпечити зустріч батька з дитиною при встановленні графіку у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 судом першої інстанції врахована не була, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити в частині визначення часу спілкування батька з дитиною щосереди.

Отже, порядок у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягє визначенню наступним чином: перша, третя субота кожного місця з 11-00 год. до 13-00 год, друга, четверта неділя кожного місця з 11-00 год. до 13-00 год, щосереди з 18-30 год. до 20-00 год., у присутності матері дитини ОСОБА_2 , за місцем мешкання дитини або в іншому місці, за погодженням сторін, враховуючи стан здоров`я дитини, погодні умови.

Згідно п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладених обставин справи рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення часу спілкування батька з дитиною щосереди.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 травня 2023 року змінити в частині визначення часу спілкування батька з дитиною щосереди, встановивши час спілкування ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щосереди, з 18.30год. до 20.00год.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова