БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2424/22
Провадження № 2/497/126/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Висоцького С.О.,

за участю секретаря судового засідання Тодорової Г.І.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою та просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором № від 27.04.2021 року, яка станом на 26.09.2022 року становить 249 601,48 гривень, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 27 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № від 27.04.2021 року на загальну суму кредиту 238 171,23 гривень, на строк 48 місяці, з річними процентами 0.01 % від суми боргу за договором, зі щомісячними процентами 1,50 % від суми кредиту. На підставі Договору факторингу № 171221 від 17.12.2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерним товариством «Таскомбанк», ТОВ «ФК «ЦФР» відступив АО «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників.

Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №171221 від 17.12.2021 року, позивач АТ «Таскомбанк» є Новим кредитором Боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 27.04.2021 року. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору факторингу, Випискою та Розрахунком заборгованості, про що було повідомлено боржника ОСОБА_1 .

У порушення вимог кредитного договору № від 27.04.2021 року, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом, які ОСОБА_1 належним чином не виконала, у неї перед позивачем виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 249 601, 48 гривень, з яких: 218 236,85 гривень заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 12,11 гривень заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 31 352,52 гривень заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена).

Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою від 13.02.2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 14.03.2023 року, яке було відкладено на 13.04.2023 року, 22.05.2023 року, 22.06.2023 року та 08.09.2023 року.

14.06.2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву, яким не визнав позовні вимоги та просить в задоволенні позовної заяви відмовити. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за відсотками, а надані позивач розрахунки не можуть бути доказами, оскільки є відображенням односторонніх розрахунків позивача й не є бухгалтерською документацією. Відповідач вказує, що згідно квитанцій на погашення кредиту в період з 22.11.2022 року по 13.02.2023 року було внесено 24000,00 грн., згідно наданої кредитором виписки за період 27.04.2021 19.05.2023 року було внесено 31043,67 грн., з червня 2021 року по жовтень 2021 року внесено ще 31600,00 грн., а всього 86643,67 гривень. Крім цього, відповідач запевняє, що не підписувала Пам`ятку клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, що унеможливлює застосування їх положень до спірних правовідносин, а підписана анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не містить всіх умов кредитування, в тому числі й строків повернення кредиту. Оскільки досудова вимога позивача відповідачу не направлялась, позовна заява є передчасною.

Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про наступне.

Судом встановлено, що 27.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір № від 27.04.2021 року (а.с.6). Згідно цього договору ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» зобов`язалось надати відповідачу кредит в загальній сумі 238171,23 грн. на строк 48 місяців шляхом перерахування кредиту на рахуноки зазначених отримувачів. Пунктом 1.3 договору сторони узгодили, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у Паспорті кредиту №5380812, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.2.2. кредитного договору, цей Договір, Паспорт кредиту № 5380812 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір.

Відповідно до умов, викладених у Паспорті кредиту №5380812, річні проценти за користування кредитом складають 0.01 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 1,50 % від суми кредиту, згідно пункту 4, кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору, пунктом 6 визначено порядок та суми щомісячного повернення кредиту, процентів.

Факт укладання зазначеного договору й підписання паспорту кредиту, отримання кредиту відповідач не заперечую, зазначає про здійснення погашення заборгованості на виконання умов договору.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір - укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми - є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відтак, суд приходить до висновку, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено письмовий договір, який складається з кредитного договору № від 27.04.2021 року та Паспорту кредиту № 5380812, які являють собою єдину домовленість, де сторонами узгоджені всі необхідні умови сума кредиту, порядок її надання, строк кредиту, розмір відсотків за користування кредитом, строки та порядок повернення кредиту.

12 грудня 2021 року права вимоги за Кредитним договором були відступлені позивачу АТ «Таскомбанк» на підставі Договору факторингу № 171221 (а.с.11-21). Відповідно до умов Договору факторингу № 171221 та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 171221 від 17.12.2021 року, позивач АТ «Таскомбанк» є Новим кредитором Боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 27.04.2021 року.

Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору факторингу, Випискою та Розрахунком заборгованості, про що Повідомленням-вимогою від 29.09.2022 року було повідомлено боржника ОСОБА_1 (а.с.28-90 оборот).

Частина перша ст. 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок міститься постанови КЦС ВС від 6 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц.

Відтак, суд приходить до висновку, що позивач набув право вимоги за кредитним договором № від 27.04.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в обсязі, що існували на момент такого переходу.

Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.5), заборгованість відповідача станом на 26.09.2022 року становить 249 601,48 гривень, з яких:

- 218 236,85 гривень заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена);

- 12,11 гривень заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена);

- 321 352, 52 гривень заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена).

Відповідач, зазначаючи про незгоду з наданим позивачем розрахунком заборгованості, власного розрахунку, на спростування наданого позивачем, не надав.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що згідно квитанцій на погашення кредиту в період з 24.11.2022 року по 13.02.2023 року було внесено 24000,00 грн., згідно наданої кредитором виписки за період 27.04.2021 19.05.2023 року було внесено 31043,67 грн., з червня 2021 року по жовтень 2021 року внесено ще 31600,00 грн., а всього 86643,67 гривень, оскільки зазначене не підтверджене належними та допустимими доказами.

Так, надана відповідачем виписка по транзитному рахунку № НОМЕР_1 за період з 21.04.2021 по 19.05.2023 рік не відповідає ознакам письмового доказу - документу не зазначено ким та коли сформована, не містить підпису особи, яка її надає. Щодо внесення на погашення отриманого кредиту з червня 2021 року по жовтень 2021 року 31600,00 грн. не надано жодних доказів. Надані відповідачем 11 дублікатів чеків «Приватбанку» за період з 22.11.2022 року по 13.02.2023 року також не приймаються судом як доказ сплати на виконання умов Кредитного договору № від 27.04.2021 року, оскільки отримувачем коштів вказано «КредитМаркет», код 35725063, в графі «призначення платежу» платником вказано «погашення кредиту за договором № від 24.11.2022 року», тобто кошти сплачені на виконання іншого договору з іншою особою, хоча позивачем АТ «Таскомбанк» - направлялась 30.09.2022 року на адресу відповідача Повідомлення-вимога від 29.09.2022 року (а.с.28-30 зворот), з якої чітко вбачається, що кредитором за Кредитним договором № від 27.04.2021 року є АТ «Таскомбанк».

Встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Незгода з наданим до суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Налаогічна позиція застосована у Постанові Верховного Суду від 12 червня 2023 року у справі №718/1816/21.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено вимоги статей 1049, 1050, 1054 ЦК України, у зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту.

Таким чином, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими й доведеними.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 207, 509, 525, 526, 530, 536, 628, 629, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-81, 83, 95, 133, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк»: (), заборгованість за кредитним договором № від 27.04.2021 року, станом на 26.09.2022 року в розмірі 249 601, 48 гривень (двісті сорок дев`ять тисяч шістсот одна гривня 48 коп.) та судовий збір 3 745 гривень (три тисячі сімсот сорок п`ять гривень).

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.О.Висоцький