Ухвала

Іменем України

12 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 758/14745/13-ц

провадження № 61-9937ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - начальник Вишгородського відділу Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попок Володимир Вікторович,

заінтересована особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року у складі судді Головчака М. М. та постанову Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року у складі колегії суддів: Ящук Т. І., Махлай Л. Д., Немировської О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Вишгородського відділу ДВС) Попка В. В. від 10 червня 2021 року про перевірку виконавчого провадження № 47476960.

Скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що 13 травня 2015 року державним виконавцем Вишгородського відділу Вишгородського відділу ДВС Ільницьким І. В. відкрито виконавче провадження № 47476960 на підставі виконавчого листа № 758/14745/13-ц, виданого 06 квітня 2015 року Подільським районним судом міста Києва, про стягнення із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 141 846,39 дол. США.

14 травня 2018 року державним виконавцем Вишгородського відділу ДВС Дороніною В. О. виконавчий лист № 758/14745/13-ц повернуто стягувачу. При цьому кошти у виконавчому провадженні № 47476960 кошти фактично не стягувались.

У постанові начальника Вишгородського відділу Вишгородського відділу ДВС Попка В. В. від 10 червня 2021 року про перевірку виконавчого провадження № 47476960, зокрема, зазначено:

1. Визнати дії державного виконавця Дороніної В. О. при виконанні виконавчого провадження № 47476960, такими що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

2. Головному державному виконавцю Вишгородського відділу ДВС Мовчун Т. С. привести у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 47476960, шляхом винесення постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з ОСОБА_1 і виведення їх в окреме виконавче провадження.

3. Зняти з майна ОСОБА_1 , накладені раніше у виконавчому провадженні № 47476960, обтяження.

Заявник вважав, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору при поверненні виконавчого документа стягувачу, оскільки за виконавчим листом № 758/14745/13-ц у виконавчому провадженні № 47476960 з боржника кошти фактично не стягувались, а на момент повернення виконавчого документу стягувачу у вказаному виконавчому провадженні виконавчий збір міг стягуватися у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої з боржника суми.

Крім того, зобов`язання державного виконавця винести постанову про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та виведення їх в окреме виконавче провадження через три роки після повернення виконавчого документа стягувачу є порушенням встановленого законом строку.

З цих підстав ОСОБА_1 вважав, що постанова начальника Вишгородського відділу ДВС Попка В. В. від 10 червня 2021 року про перевірку виконавчого провадження № 47476960 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з того, що начальник Вишгородського відділу ДВС Попко В. В. діяв в межах своїх повноважень та у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким йому надано право здійснювати контроль за діями та рішеннями державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року скасовано, провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 закрито та роз`яснено, що розгляд справи належить до юрисдикції адміністративного суду.

Апеляційний суд, закриваючи провадження, виходив із того, що скаргу, з якою заявник звернувся до суду належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки постанова начальника відділу ДВС прийнята у закінченому виконавчому провадженні і безпосередньо не стосується виконання рішення суду. При цьому постанова обґрунтована необхідністю вирішення питань про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Постановою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року скасовано, справу направлено до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року залишено без змін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що начальником Вишгородського відділу ДВС не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідно, дії начальника відділу щодо здійснення перевірки виконавчого провадження № 47476960 та винесення 10 червня 2021 року постанови про її проведення були законними та правомірними, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його скаргу.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що у виконавчому провадженні № 47476960 з боржника кошти фактично не стягувались, а на момент повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404- VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої з боржника суми, то у начальника Вишгородського відділу ДВС були відсутні підстави зобов`язувати державного виконавця виносити постанову про стягнення виконавчого збору.

Крім того, зазначає, що судами не враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31 серпня 2020 року у справі № 420/6591/18, від 29 липня 2020 року у справі № 1340/5050/18, від 26 серпня 2020 року у справі № 826/6906/17.

Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема для сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.

У строк, визначений в ухвалі, заявник усунув недоліки касаційної скарги.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , зміст ухвали Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, право на звернення зі скаргою на дії державного виконавця, а так само порядок розгляду такої скарги та постановлення судом ухвали пов`язані із наявністю судового рішення, ухваленого відповідно до вимог ЦПК України, та примусовим виконанням такого рішення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02 квітня 2012 року, з відповідними та змінами та доповненнями (в редакції станом на 10 червня 2021 року), перевірити законність виконавчого провадження мають право, зокрема,:

начальник відділу примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;

начальник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;

начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому, пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова (пункт 7 розділу XII Інструкції).

Отже, начальник відділу державної виконавчої служби має право здійснювати перевірку виконавчих проваджень, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі.

Судами встановлено, що 13 травня 2015 року державним виконавцем Вишгородського відділу ДВС Ільницьким І. В. відкрито виконавче провадження № 47476960 на підставі виконавчого листа № 758/14745/13-ц, виданого 06 квітня 2015 року Подільським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 141 846,39 доларів США.

14 травня 2018 року державним виконавцем Вишгородського відділу ДВС Дороніною В. О. виконавчий лист № 758/14745/13-ц повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із поданою стягувачем заявою про повернення виконавчого документа.

10 червня 2021 року начальником Вишгородського відділу ДВС Попком В. В. винесено постанову про перевірку зазначеного виконавчого провадження та вирішено:

1. Визнати дії державного виконавця Дороніної В. О. при виконанні виконавчого провадження № 47476960 такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

2. Головному державному виконавцю Вишгородського відділу ДВС Мовчун Т. С. привести у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 47476960, шляхом винесення постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з ОСОБА_1 і виведення їх в окреме виконавче провадження.

3. Зняти з майна ОСОБА_1 , накладені раніше у виконавчому провадженні № 47476960, обтяження.

Вказана постанова мотивована тим, що перевіркою встановлено порушення державним виконавцем Дороніною В. О. вимог пункту 3 статті 37 та пункту 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» щодо своєчасності зняття арешту з майна, а також порушенні вимоги пункту 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Судами враховано, що постанова начальника Вишгородського відділу ДВС Попка В. В. від 10 червня 2021 року про перевірку виконавчого провадження № 47476960 від 10 червня 2021 року винесена за результатами розгляду адвокатського звернення представника заявника, яке надійшло на електронну адресу відділу виконавчої служби 07 червня 2021 року і відповідно до якого була проведена перевірка виконавчого провадження № 47476960.

Звернення представника боржника з адвокатським зверненням обумовлено бездіяльністю державного виконавця щодо нескасування арешту з майна боржника при прийнятті постанови про повернення виконавчого листа стягувачу у 2018 році.

Враховуючи викладене, суди дійшли висновку, що начальник Вишгородського відділу ДВС Попок В. В. мав право здійснювати перевірку виконавчого провадження № 47476960 з виконання виконавчого листа № 758/14745/13-ц, виданого 06 квітня 2015 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в сумі 141 846,39 дол. США, що перебувало на виконанні у цьому відділі.

Встановивши, що ОСОБА_1 оскаржує постанову начальника Вишгородського відділу ДВС Попка В.В. від 10 червня 2021 року про перевірку виконавчого провадження № 47476960, якою надана вказівка про приведення у відповідність до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчого провадження № 47476960, шляхом винесення постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з ОСОБА_1 і виведення їх в окреме виконавче провадження, та про зняття обтяжень з майна ОСОБА_1 , накладених раніше у ВП № 47476960, тобто не постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки начальник відділу діяв в межах своїх повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», згідно з яким йому надано право здійснювати контроль за діями та рішеннями державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, а також перевірку виконавчих проваджень, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі, що передбачено Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови начальника відділу ДВС від 10 червня 2021 року про перевірку виконавчого провадження, суди встановили, що у ній зазначені лише правові підстави для вирішення питання щодо стягнення виконавчого збору (частина третя статті 40 Закону України «Про виконавче провадження) та вказівка державному виконавцю винести постанову про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, відтак, виконання цієї вказівки залежить від змісту матеріалів виконавчого провадження та положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції.

Враховуючи викладене, суди дійшли правомірного висновку, що начальник відділу діяв в межах своїх повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження», здійснивши перевірку виконавчого провадження № 47476960, що проведена за адвокатським зверненням представника заявника, за результатами якої 10 червня 2021 року винесено постанову, якою визнано дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 47476960 такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки зазначені у ній питання при поверненні виконавчого документа стягувачу вирішені не були.

Доводи касаційної скарги про неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31 серпня 2020 року у справі № 420/6591/18, від 29 липня 2020 року у справі № 1340/5050/18, від 26 серпня 2020 року у справі № 826/6906/17 Суд відхиляє, оскільки у вказаних справах суд касаційної інстанції розглядав питання щодо розміру виконавчого провадження, відтак зробив висновки за інших фактичних обставин.

Інші доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм процесуального права.

Оскільки правильне застосування судами норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову начальника Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Попка Володимира Вікторовича про перевірку виконавчого провадження, заінтересована особа -Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 березня 2023 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак