Справа № 364/560/23
Провадження № 2/364/177/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Глазкової Ю.О.,

за участю секретаря судових засідань Кулинич Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в смт Володарка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якому просить суд стягнути на її користь з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 74010,91 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 10.11.2009 року у справі № 2-406/2009 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 400,00 грн.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Березанського міського управління юстиції 01.12.2009 відкрито виконавче провадження року № 16158768 за виконавчим листом, виданим Володарським районним судом Київської області від 10.11.2009.

У позові вказується, що за період з квітня 2020 по березень 2015 відповідач сплачував аліменти, проте не у повному обсязі, тому станом на 01.03.2015 утворилась заборгованість у розмірі 10379,98 грн. Відповідач ухиляється від виконання рішення суду та матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Згідно розрахунку заборгованості від 07.07.2023, виданого Березанським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.07.2023 становить 90521,48 грн. У зв`язку із невиконанням судового рішення відповідачем, у останнього утворилась заборгованість, позивачка звернулась із даним позовом та просить стягнути пеню за прострочку сплати щомісячних аліментних платежів з відповідача, яка становить за її розрахунком 74010,91 грн, без врахування суми штрафу, яка була нарахована згідно постанови державного виконавця від 22.02.2019.

Ухвалою Володарського районного суду від 08.08.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомлення сторін.

Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`яти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження.

Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник позивача та позивач повідомлені у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Володарського районного суду Київської області від 10.11.2009 року у справі №2-406/2009 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , у графі батько зазначений ОСОБА_2 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії паспорта позивачки встановлено, що остання зареєстрована також за вищевказаною адресою.

На даний час, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утримані, що підтверджено вищевказаними доказами.

01.12.2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Березанського міського управління юстиції Панченко В.І. відкрито виконавче провадження № 16158768 на підставі виконавчого листа №2-406/2009, виданого 10.11.2009 року Володарським районним судом Київської області (а.с. 20).

Згідно постанови державного виконавця від 22.02.2019 на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 50% від суми заборгованості по аліментам -14589,99 грн.

Відповідно до копій постанов державних виконавців у виконавчому проваджені № 16158768 здійснювались виконавчі дії з метою виконання виконавчого листа, зокрема було звернено стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника ОСОБА_2 , який отримував доходи у Київському обласному центрі зайнятості та у ДП «Київський облавтодор».

Згідно копій довідок, виданих ДП «Підприємство державної кримінальної-виконавчої служби України» від 02.05.2018 та ДП «Київський облавтодор» від 15.02.2021, Київського обласного центру зайнятості від 20.12.2021 встановлено, що відрахування із заробітної плати та доходів боржника на сплату аліментів та погашення заборгованості не здійснювались.

Як вбачається з довідки -розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.02.2015 року (ВП № 16158768) за виконавчим листом №2-406/2009, виданим 10.11.2009 року Володарським районним судом за період з 01.01.2011 по 01.01.2015 року відповідачем здійснювалась сплата по аліментним платежам не у повному обсязі. Заборгованість станом на 01.03.2015 року складає 10379,98 грн (а.с.26).

З копії довідки від 16.02.2018 № 1146 заборгованості зі сплати аліментів (ВП № 16158768) за виконавчим листом №2-406/2009, виданим 10.11.2009 року Володарським районним судом за період з 01.03.2015 по 01.02.2018 року становить 24379,98 грн (а.с.27).

Заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.03.2019- 29579,98 грн (довідка № 01.03.2019 № 1583, а.с. 28).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 10.11.2009 по 01.07.2019 заборгованість ОСОБА_2 становить 31179,98 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 11.05.2021 № 4560 заборгованість боржника станом на 01.05.2021 становить 56020,48 грн ( а.с.30).

Відповідно до розрахунку заборгованості від 20.08.2021 № 8375 заборгованість по аліментам станом на 20.08.2021 становить 60480,15 грн ( а.с.31).

Згідно розрахунку заборгованості від 01.02.2022 № 984 заборгованість відповідача станом на 01.01.2022 становить 65999,48 грн ( а.с.32).

Згідно довідок розрахунків від 27.01.2023, 07.07.2023 заборгованість за виконавчим листом 2-406/2009 ОСОБА_2 складає 90521,48 грн. станом на 01.07.2023.

Довідкою від 10.07.2023 № 8186 Березанського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області підтверджується наявність заборгованості по аліментам у ОСОБА_2 , розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 41 місяць з дня пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання та становить 90521,48 грн.

Позивачем надано розрахунок пені за просторчення алміентів з 01.12.2010 по 24.07.2023 (на момент подачі позову), відповідно до якого розмір пені за вказаний період становить 1280266,70 грн, 88600,90 грн - розмір пені, не більше 100% заборгованості по аліментам.

З позову встановлено, що позивач просить стягнути суму пені у розмірі 74010,91 грн, з відрахуванням суми штрафу - 14589,99 грн.

З копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 16.08.2021 внесено відомості до даного реєстру за заявою ОСОБА_1 за ухилення ОСОБА_2 за сплату аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 164 КК України.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17.05.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.

Згідно із ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ст. ст.150,157СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Згідно з ч.3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, рішенням суду від 10.11.2009 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 400 грн., щомісячно, з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

Згідно частини другої статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року№ 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIIIчастину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIIIчастину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі№ 682/3112/18 (провадження № 14-580цс19).

Так, розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання дитини у розмірі 400 грн. на користь позивачки з «але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину» змінюється на «але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину» автоматично.

Згідно частини першої статті 196 СК України (в редакції на час постановлення судових рішень) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідачки відповідальності, передбаченої частиною першоюстатті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника, яким відповідачка не скористалася.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Отже неустойка, визначена у ч.1 ст. 196 СК України може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

У постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Позивачкою надано розрахунок пені, за яким із 01.12.2010 по 24.07.2023 року сума пені становить 1280266,70 грн, розмір пені не більше 100 відсотків заборгованості по аліментам- 88600,90 грн (а.с.8-17).

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання доньки, беручи до уваги, що сума неустойки (пені) в розмірі 1280266,70 грн., за порушення аліментних зобов`язань перевищує 100% заборгованості за цим зобов`язанням, яка станом на 01.07.2023 року становила 90521,48 грн.

В матеріалах справи відсутні докази відсутності вини відповідача в несвоєчасній сплаті аліментів, - виникнення заборгованості з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що виходячи з того, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, проте свого обов`язку в повному обсязі не виконує без поважних на те причин, внаслідок чого з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів в межах заявлених позовних вимог та відповідно задоволення позову.

Так як пеня за несплату аліментів, розрахована відповідно до порядку, передбаченого постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, перевищує 100 відсотків заборгованості, суд відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України стягує пеню у розмірі заборгованості станом на 24.07.2023.

Виходячи із загальних засад принципу диспозитивності цивільного процесу, відповідно до якого суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, та з урахуванням, що позивач ставив питання саме про стягнення пені з 01 грудня 2010 року по 24 липня 2023, суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення пені, з урахуванням розміру заборгованості та положень ч. 1 ст. 196 СК України, у сумі 74010,91 грн., тобто в межах заявлених вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно із ст.133,141 ЦПК України, судовий збір, у розмірі 1073,60 грн, на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зокрема відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Представник позивача у позові надає орієнтовний розрахунок сум судових витрат, куди включає витрати на правову допомогу, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Як вказує сторона позивача, розмір витрат на професійну правову допомогу складає 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04. 2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З наданих до матеріалів заяви адвоката Паламарчука О.М. доказів вбачається, що судові витрати позивача підтверджуються копією договору про надання правової допомоги 19.03.2021року, додатковою угодою № 2 від 27.06.2023 року до договору про надання правової допомоги 19.03.2021 року, відповідно до якої вартість послуг становить 10000 грн, у які входить формування правової позиції, збір доказів, підготовка позовної заяви.

Дослідивши надані стороною позивача докази на підтвердження вищевикладених обставин, судом встановлено відсутність документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, зокрема, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо.

З огляду вищевикладеного, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підставі викладеного, статтею 196 СК України, статтями 2, 10, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за період прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.12.2010 року по 24.07.2023 року у розмірі 74010 грн (сімдесят чотири тисячі десять гривень) 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 12.09. 2023 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя Ю. О. Глазкова