КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Єдиний унікальний номер справи № 755/9011/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Левицька Олена Лазарівна, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2022 року ОСББ «Стародарницький» звернулося до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» діє на підставі Статуту, який затверджено Загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» (протокол № 7 від 20 січня 2018 року).

Протоколом № 15 зборів співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький», які відбулися 22 січня 2022 року затверджено внески на виконання технічних умов підключення будинку за постійною схемою до мереж ДТЕК «Київські електромережі» у розмірі 150 грн. з 1 кв.м належної співвласнику площі.

Згідно з розрахунком заборгованості наданих послуг станом на 09 вересня 2022 року у відповідача виникла заборгованість, яка складається із заборгованості по оплаті внеску на виконання технічних умов підключення будинку за постійною схемою до мереж ДТЕК «Київські електромережі» у розмірі 7 410,00 грн, інфляційних втрат за період з 15 березня по 09 вересня 2022 року у розмірі 907,94 грн та трьох процентів річних за період з 15 березня по 09 вересня 2022 року у розмірі 109,02 грн.

Посилаючись на те, що добровільно відповідач заборгованість не погашає, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті внеску на виконання технічних умов підключення будинку за постійною схемою до мереж ДТЕК «Київські електромережі» у розмірі 7 410,00 грн, інфляційні втрати за період з 15 березня по 09 вересня 2022 року у розмірі 907,94 грн, три проценти річних за період з 15 березня по 09 вересня 2022 року у розмірі 109,02 грн та судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Стародарницький» заборгованість по оплаті внеску на виконання технічних умов підключення будинку за постійною схемою до мереж ДТЕК «Київські електромережі» у розмірі 7 410 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Стародарницький» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн, гонорар у розмірі 741 грни та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 183,28 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У апеляційній скарзі вказує, що суд розглянув справу з порушенням правил підсудності, оскільки справа підсудна Дарницькому районному суду м. Києва, відповідно до зареєстрованого місця проживання відповідача. Зазначає, що позивач не надав суду договору з ДТЕК чи будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування боргу. Посилається на те, що протокол загальних зборів ОСББ «Стародарницьке», на підставі якого здійснено нарахування, викликає у відповідача сумніви у його правомірності. Також заперечує проти нарахування та стягнення штрафних санкцій. Не погоджується відповідач і зі стягненням витрат на правову допомогу, оскільки, на думку відповідача, суд безпідставно збільшив суму цих витрат, в той час як позовні вимоги в цілому є безпідставними.

У відзиві позивач ОСББ «Стародарницьке» стверджує, що апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Також просить рішення суду змінити та стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Однак, така вимога позивача не підлягає розгляду апеляційним судом, оскільки виходить за межі вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , в той час як ОСББ «Стародарницьке» апеляційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року не подавало.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості у розмірі 8426,95 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» діє на підставі Статуту, який затверджено Загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» (протокол № 7 від 20 січня 2018 року) (а.с. 15-19).

Протоколом № 15 зборів співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький», які відбулися 22 січня 2022 року затверджено внески на виконання технічних умов підключення будинку за постійною схемою до мереж ДТЕК «Київські електромережі» у розмірі 150 грн. з 1 кв.м належної співвласнику площі (а.с. 9-11).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості наданих послуг станом на 09 вересня 2022 року у відповідача виникла заборгованість, яка складається із заборгованості по оплаті внеску на виконання технічних умов підключення будинку за постійною схемою до мереж ДТЕК «Київські електромережі» у розмірі 7 410,00 грн, інфляційних втрат за період з 15 березня по 09 вересня 2022 року у розмірі 907,94 грн та трьох процентів річних за період з 15 березня по 09 вересня 2022 року у розмірі 109,02 грн (а.с. 5).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. (ст. 7 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»)ю

Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання.

У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Згідно із статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання.

Частина 3 статті 23 цього Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником квартири, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам.

Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону, яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом першої інтенції встановлено, що відповідач неналежно виконує зобов`язання по оплаті внесків внаслідок чого утворилася заборгованість по оплаті внеску на виконання технічних умов підключення будинку за постійною схемою до мереж ДТЕК «Київські електромережі» у розмірі 7 410,00 грн.

Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги.

Тому, з урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по оплаті внеску на виконання технічних умов підключення будинку за постійною схемою до мереж ДТЕК «Київські електромережі» у розмірі 7 410,00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 15 березня по 09 вересня 2022 року у розмірі 907,94 грн та три проценти річних за період з 15 березня по 09 вересня 2022 року у розмірі 109,02 грн.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, у відповідачу також нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Разом з цим, враховуючи положення Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», суд першої інстанції звернув увагу на відсутність підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки з 24 лютого 2022 та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні заборонено їх стягнення.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу апеляційний суд доходить таких висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Встановлено, що 13 вересня 2022 року між ОСББ «Стародарницький» та Адвокатським бюро Калашнюк і Партнери укладено Договір про надання правової допомоги № 112 (а.с. 21-23).

Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує рахунком-фактурою № РФ-000213 від 13 вересня 2022 року на суму 3 000,00 грн (а.с. 24), платіжним дорученням № 719 від 15 вересня 2022 року на суму 3 000,00 грн (а.с. 25), актом надання послуг № 213 від 15 вересня 2022 року (а.с. 26).

Відповідач не скористався своїм правом подачі до суду першої інстанції заяви про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як визначено ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат з оплати правової допомоги повністю у розмірі 3 000,00 грн.

Погоджується апеляційний суд і з висновками суду першої інстанції щодо стягнення гонорару успіху.

Так, відповідно до п. 5.2 Договору про надання правової допомоги гонорар успіху - додаткова винагорода - форма винагороди адвоката за позитивне вирішення справи та досягнення сети, визначеної довірителем. Сторони за взаємною згодою вирішили встановити Гонорар успіху адвоката за позитивне вирішення даної справи згідно Договору в розрізі 10% від суми задоволених Дніпровським районним судом м. Києва позовних вимог.

Верховний Суд у постанові у справі № 903/781/21 від 28 липня 2022 року скасував рішення судів попередніх інстанцій та задовольнив позовні вимоги адвокатського об`єднання.

Верховний Суд погодився з висновком судів про те, що передбачена підпунктом "d" пункту 4.4. укладеного між сторонами у справі договору винагорода є додатковою винагородою адвоката, платою за досягнутий адвокатом результат, та є за своєю суттю так званим "гонораром успіху", нарахування та сплата якого залежать від настання певної події.

Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте Верховний Суд врахував те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача гонорару успіху адвоката в сумі 10% від суми задоволених позовних вимог, відповідно до п. 5.2 Договору про надання правової допомоги, що складає 741,00 грн (7 410,00 грн х10%).

Доводи апеляційної скарги щодо порушення правил підсудності під час розгляду справи відхиляються судом як безпідставні.

Так, відповідно до ч.1ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з цим, приписами ч.1ст.30ЦПК України визначено, зокрема, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які виникають у зв`язку із обов`язком власника щодо утримання квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за комунальні послуги має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17, відповідно до якої, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, оскільки предметом позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Посилання апелянта на неправомірність рішення ОСББ, на підставі якого здійснювалось нарахування, також оцінюється колегією суддів критично, оскільки не підтверджується жодним доказом. Зазначене рішення ОСББ не скасоване, у встановленому законом порядку відповідач його не оскаржував.

Твердження щодо безпідставності нарахування штрафних санкцій на висновки суду не впливає, оскільки оскаржуваним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з ухваленим рішенням та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова