Справа № 577/1110/23
Провадження № 2/577/378/23

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2023 року м. Конотоп
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Ярмак О.М.,
за участі секретаря судового засідання Цуканової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання позики на загальну суму 539 720 грн 23 коп, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та прохає стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання позики від 07 липня 2021 року в розмірі 311 600 грн 00 коп, проценти за вказаним договором в розмірі 98 154 грн 00 коп, інфляційні втрати в розмірі 115 285 грн 91 коп, 3 % річних в розмірі 14 680 грн 32 коп, всього 539 720 грн 23 коп.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 липня 2021 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір про надання позики № 13/07-07, за яким він надав у борг відповідачу на строк до 07 січня 2022 року грошові кошти в сумі 311 600 грн 00 коп. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем 07 липня 2021 року була надана розписка. Вказаним договором він та відповідач погодили, що останній за користування позикою повинен сплачувати проценти: 11 685 грн 00 коп до 07 жовтня 2021 року, 11 685 грн 00 коп до 07 січня 2022 року та по 12 464 грн 00 коп до 25 липня 2021 року, 25 серпня 2021 року, 25 вересня 2021 року, 25 жовтня 2021 року, 25 листопада 2021 року та 25 грудня 2025 року. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 брав на себе зобов`язання у строки, визначені договором, сплачувати проценти за користування позикою та повернути у повному обсязі в строк до 07 січня 2022 року борг за вказаним договором. Проте свої зобов`язання за договором позики № 13/07-07 від 07 липня 2021 року ОСОБА_2 не виконав, а тому прохає стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання позики № 13/07-07 від 07 липня 2021 року в розмірі 311 600 грн 84 коп та проценти за вказаним договором в розмірі 98 154 грн 00 коп. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України прохає стягнути з відповідача на його користь за період з 08 жовтня 2021 року до 28 лютого 2023 року за невиконання зобов`язань за договором позики 3 % річних в розмірі 14 680 грн 32 коп та інфляційні втрати в розмірі 115 285 грн 91 коп.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 березня 2023 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні (а.с. 27).
Відповідно до ухвали суду від 31 березня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду (а.с. 40).
Ухвалою суду від 01 червня 2023 року вжиті заходи щодо забезпечення позову (а.с. 64-65).
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Чернявська В.П. у судове засідання не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі та без участі позивача, зазначивши, що позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує (а.с. 86).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 84-85), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Відзив на позовну заяву ОСОБА_2 наданий не був.
Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Статтею ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16, від 10.08.2022 у справі № 504/369/18.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) та у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) суд зазначив, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
В судовому засіданні встановлено, що 07 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір № 13/07-07 про надання позики, за яким ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 311 600 грн 00 коп (п.2.1. розділу 2 договору).
Зазначеним договором передбачено, що проценти за надання позики і користування нею встановлюються в розмірі 1, 25 % від суми позики, що визначена у п. 2.1. договору за один календарний місяць користування позикою (п. 2.2. розділу 2 договору).
Пунктами 3.1.- 3.4. розділу 3 договору № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року передбачено, що позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику в сумі, що визначена п. 2.1. договору в день укладення вказаного договору, а позичальник зобов`язується в день отримання позики надати позикодавцю розписку про отримання грошових коштів, що є невід`ємною частиною вказаного договору. Днем надання позики є день фактичного отримання грошових коштів позичальником, що підтверджується відповідною розпискою позичальника. Позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику шляхом видачі позичальнику грошових коштів готівкою.
Відповідно до під. 4.2.1, 4.2.2. п. 4.2, п. 4.3. розділу 4 вказаного договору, позичальник зобов`язується сплачувати позикодавцеві проценти за користування позикою в розмірі, що визначений п. 2.2. договору 1 раз в 3 місяці (щоквартально) в наступному порядку : 11 685 грн 00 коп до 07 жовтня 2021 року, 11 685 грн 00 коп до 07 січня 2022 року. Отримання позикодавцем процентів, що передбачені п. 4.2 договору, підтверджується відповідною розпискою позикодавця про отримання процентів.
Договором № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року визначено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику в сумі 311 600 грн 00 коп в строк до 07 січня 2022 року. Днем повернення позики вважається день фактичного отримання позикодавцем позики в сумі, що визначена п. 2.1. договору, що підтверджується відповідною розпискою позикодавця (підп.4.1. п. 4 розділу 4, під 5.1. п. 5, розділу 5 договору).
Також 07 липня 2021 року ОСОБА_2 позивачеві була надана розписка, якою він підтвердив, що на підставі договору № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року він отримав у позику від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 311 600 грн 00 коп. Зобов`язується повернути позику та сплатити проценти на умовах, в строки та у розмірі, визначеному договором № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року (а.с. 46).
Оригінал розписки від 07 липня 2021 року, який підтверджує отримання ОСОБА_2 у борг коштів наданий суду позивачем ОСОБА_1 (а.с. 46).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частинами 1-3 ст. 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Оригінал боргового документа перебував у позикодавця - ОСОБА_1 та був наданий останнім суду (а.с. 46), що свідчить про невиконання позичальником ОСОБА_2 умов договору позики від 07 липня 2021 року.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25 квітня 2012 року № 6-24цс12.
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконав своїх зобов`язань за договором № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року року перед ОСОБА_1 .
Станом на 18 липня 2023 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 за договором № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року за основною сумою позики становить 311 600 грн 00 коп.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 2.2. розділу 2 договору № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року проценти за надання позики та користування позикою встановлюються 1,25 % від загальної суми позики, що визначена п. 2.1. договору за 1 календарний місяць користування позикою .
Таким чином сторони при укладенні 07 липня 2021 року договору позики погодили, що ОСОБА_2 повинен сплатити ОСОБА_1 за користування отриманими у позику грошовими коштами в сумі 311 600 грн 00 коп проценти на загальну суму 23 370 грн 00 коп (311 600 грн 00 коп х 1,25 % = 3 895 грн 00 коп х 6 місяців).
При цьому у п.п. 4.2.1., 4.2.2. розділу 4 «Строк користування позикою та порядок сплати відсотків» сторони визначили порядок сплати процентів, передбачених п. 2.2. розділу 2 договору, а саме, що позичальник зобов`язується сплачувати позикодавцю проценти за користування позикою у розмірі, визначеному п. 2.2. договору один раз на три місяці (щоквартально) у наступному порядку: 11 685 грн 00 коп в строк до 07 жовтня 2021 року та 11 625 грн 00 коп в строк до 07 січня 2022 року.
З аналізу п. 2.2. розділу 2 та п.п. 4.2.1., 4.2.2. розділу 4 слідує, що загальна сума процентів, сплату якої сторони погодили при укладенні 07 липня 2021 року договору позики становила 23 370 грн 00 коп.
В той же час, позивач прохає стягнути з відповідача на його користь проценти за користування кредитними коштами в розмірі 98 154 грн 00 коп, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 брав на себе також зобов`язання сплачувати проценти за користування позикою в розмірі 12 464 грн 00 коп до 25 липня 2021 року, до 25 серпня 2021 року, до 25 вересня 2021 року, до 25 жовтня 2021 року, до 25 листопада 2921 року та до 25 грудня 2021 року, тобто зобов`язався сплати проценти на загальну суму 74 784 грн 84 коп.
Проте суд враховує, що відповідно до розділу 2 «Сума позики та відсотків» договору № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року сторони погодили, що загальна сума позики за договором становить 311 600 грн 00 коп, а проценти за надання позики та користування позикою встановлюються в розмірі 1,25% від загальної суми позики, визначеної п.2.1. розділу 2 договору від 311 600 грн 00 коп.
Сплата ОСОБА_2 щомісяця у період часу з 25 липня 2021 року до 25 грудня 2021 року коштів в розмірі по 12 464 грн 00 коп передбачена п. 4.2.3., який розміщений у розділі 4 «Строк користування позикою та порядок сплати відсотків», в той час як обумовлена сторонами сума позики та процентів визначена розділом 2 «Суми позики та відсотків договору».
Сплата відповідачем щомісяця у період часу з 25 липня 2021 року до 25 грудня 2021 року грошових коштів в розмірі по 12 464 грн 00 коп щомісяця не передбачена п.2.2. розділу 2 договору позики, який визначає розмір процентів за користування позикою.
Крім того п. 4.2.3. розділу 4 договору визначено, що позичальник зобов`язується сплачувати позикодавцю 12 464 грн 00 коп виплат кожного 25 числа на термін дії договору за причини користування кредитними коштами позикодавця.
При цьому самі причини користування кредитними коштами позикодавця, за які позичальник зобов`язуються сплачувати щомісяця за період часу з 25 липня 2021 року до 25 грудня 2021 року грошові кошти в розмірі по 12 464 грн 00 коп договором не визначені.
Відповідно до додаткових пояснень позивача, наданих на адресу суду, підставою для внесення до договору № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року п. 4.2.3. розділу 4 стала та обставина, що позивач, з метою забезпечення потреб у грошових коштах відповідача в сумі 311 600 грн 00 коп зняв з власного кредитного карткового рахунку необхідну суму коштів. Знімаючи з кредитного рахунку відповідну суму грошових коштів позивач взяв на себе зобов`язання перед банком відповідно до заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг сплачувати 7 % від суми знятих кредитних коштів щомісячно до 25 числа. В свою чергу відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати до 25 числа кожного місяця 4 % від суми боргу, а саме суму в розмірі 12 464 грн 00 коп тіло кредиту, а 3 % - це проценти за користування кредитними коштами позивач сплачував самостійно (а.с. 76).
До вказаних пояснень позивача долучена копія заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Докази щодо зняття ОСОБА_1 з кредитного рахунку грошових коштів в сумі 311 600 грн 00 коп позивачем до додаткових пояснень не долучені.
Однак суд враховує, що заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписана ОСОБА_1 29 квітня 2022 року, в той час як договір № 13/07-07 про надання позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений 07 липня 2021 року, а термін його дії сплив 07 січня 2022 року.
Крім того, на думку суду, сторони, з урахуванням всіх обставин, мали погодити сплату процентів у більшому розмірі, ніж 1,25 %, у п.2.2. розділу 2 договору.
Слід також зазначити, що ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачена лише сплата процентів за користування кредитними коштами, а не відшкодування інших понесених позикодавцем витрат.
За таких обставин, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року в розмірі 311 600 грн 00 коп та проценти за користування позикою за період до 07 січня 2022 року в розмірі 23 370 грн 00 коп, без стягнення суми, передбаченої п. 4.2.3. розділу 4 договору позики.
Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбечено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Пунктом 6.3. розділу 6 договору № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року передбачено, що у випадку порушення позичальником строків повернення позики та сплати процентів за користування позикою, що визначені п.п. 4.1. та 4.2. договору, позичальник на вимогу позикодавця зобов`язується сплати позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання за договором № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року, то відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, з нього на користь позивача слід стягнути 3% річних від простроченої суми, а також інфляційні втрати.
Позивач ОСОБА_1 прохає стягнути на його користь з відповідача 3% річних та інфляційні встати за період до 28 лютого 2023 року.
Проте Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, по всій території України з 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан, який діє і на даний час.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 % річних та інфляційні втрати за період до 23 лютого 2022 року.
За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
За таких обставин з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути:
1. Розрахунок 3% річних за період з 08 жовтня 2021 року до 23 лютого 2022 року:
11 685 грн 00 коп х 3 % : 365 днів х 139 = 133 грн 50 коп
-11 685 грн 00 коп сума боргу за договором позики, яку відповідач повинен був сплатити до 07 жовтня 2021 року (під. 4.2.1 п. 2.2. розділу 2 договору),
- 365 кількість днів у році,
- 139 - кількість днів прострочення.
2. Розрахунок 3% річних за період з 08 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року:
11 685 грн 00 коп х 3 % : 365 днів х 47 = 45 грн 14 коп
-11 685 грн 00 коп сума боргу за договором позики, яку відповідач повинен був сплатити до 07 січня 2022 року (під. 4.2.2 п. 2.2. розділу 2 договору),
- 365 кількість днів у році,
- 47 - кількість днів прострочення.
3. Розрахунок 3% річних за період з 08 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року:
311 600 грн 00 коп х 3 % : 365 днів х 47 = 1203 грн 72 коп
-311600 грн 00 коп сума боргу за договором позики, яку відповідач повинен був сплатити до 07 січня 2022 року (п. 4.1 розділу 4 договору),
- 365 кількість днів у році,
- 47 - кількість днів прострочення.
Загальна сума 3% річних становить: 133 грн 50 коп + 45 грн 14 коп + 1203 грн 72 коп = 1 382 грн 36 коп
- Інфляційні втрати:
Індекс інфляції розраховується за формулою:
ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,
ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
1. Розрахунок інфляційних втрат за період з 08 жовтня 2021 року до 23 лютого 2022 року:
IIc (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.05305931
Інфляційне збільшення:
11 685 грн 00 коп x 1,05305931 - 11 685,00 = 620 грн 00 коп.
2. Розрахунок інфляційних втрат за період з 08 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року:
IIc (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1,02920800
Інфляційне збільшення:
11 685 грн 00 коп x 1,02920800 - 11 685,00 = 341 грн 30 коп.
3. Розрахунок інфляційних втрат за період з 08 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року:
IIc (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.02920800
Інфляційне збільшення:
311 600 грн 00 коп x 1,02920800 - 311 600 грн 00 коп = 9 101 грн 21 коп.
Загальна сума інфляційних втрат становить 620 грн 00 коп + 341 грн 30 коп + 9 101 грн 21 коп = 10 062 грн 51 коп.
Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за договором № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року в розмірі 311 600 грн 00 коп, проценти за користування позикою в розмірі 23 370 грн 00 коп, 3% річних в розмірі 1 382 грн 36 коп та інфляційні втрати в розмірі 10 062 грн 51 коп, всього 346 414 грн 87 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені на 64 %, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 3 454 грн 21 коп (5 397 грн 20 коп - сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду х 64 %).
Керуючись ст.ст. 204, 525, 526, 545, 610, 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК України, ст. ст. 12, 76-78, 141, 259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354, 355 ЦПК України
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором № 13/07-07 про надання позики від 07 липня 2021 року в розмірі 311 600 грн 00 коп (триста одинадцять тисяч шістсот грн 00 коп), проценти за користування позикою в розмірі 23 370 грн 00 коп (двадцять три тисячі триста сімдесят грн 00 коп), 3% річних в розмірі 1 382 грн 36 коп (одна тисяча триста вісімдесят дві грн 36 коп) та інфляційні втрати в розмірі 10 062 грн 51 коп (десять тисяч шістдесят дві грн 51 коп), всього 346 414 грн 87 коп (триста сорок шість тисяч чотириста чотирнадцять грн 87 коп).
В іншій частині у задоволенні позовних вимог, - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 3 454 грн 21 коп (три тисячі чотириста п`ятдесят чотири грн 21 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо повне заочне рішення суду не було вручене відповідачу у день його проголошення, відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Ярмак О. М.