Справа № 212/3613/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , третя особа виконавчий комітет Криворізької міської ради, про визнання та припинення права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2023 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 , у якому просили визнати за кожним з позивачем право власності по 1/2 частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , припинити право власності відповідача на вказану земельну ділянку.

В обґрунтування позову посилаються на те, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_5 , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,0820 га, який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2001, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Державний акт на право власності на землю розміром 0,0820 га, серії IV-ДП номер 094910, на якій розташоване зазначене домоволодіння, був виданий колишньому власнику будинку ОСОБА_4 04.09.2001, тобто після відчуження останнім будинку. Питання щодо земельної ділянки за життя спадкодавця узгоджено не було. 05 травня 20223 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видані свідоцтва на право на спадщину за законом кожному по 1/2 частини будинку по АДРЕСА_1 . Однак, свідоцтво про право власності на спадщину на земельну ділянку нотаріус не має можливості видати, оскільки за життя спадкодавцем не було переоформлено право на цю землю. За таких обставин позивачі, які являються власниками житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, просять визнати за ними право власності по 1/2 земельної ділянки під цим будинком та припинити право власності на землю попереднього власника будинку ОСОБА_4 .

Ухвалою судді від 30 травня 2023 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

20 червня 2023 року від представника третьої особи виконавчого комітету Криворізької міської ради надійшли письмові пояснення, у яких третя особа зазначає, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни. Державний акт від 04.09.2001 IV-ДП 094910 підтверджує право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0820 га за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішення даного спору за результатами розгляду заявлених вимог щодо визнання за позивачами права власності на спірну земельну ділянку, не замінює вищенаведеного факту та не впливає на існування державного акту, відповідно до якого відповідач наділений правом власності щодо земельної ділянки. З огляду на наведене, на думку третьої особи, виникає питання стосовно ефективності та належності обраного позивачами способу захисту в даній позовній заяві, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

28 червня 2023 року від позивачів надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій вони посилаються на те, що у зв`язку із наданими третьою особою поясненнями вважають за необхідне збільшити свої позовні вимоги і просять суд припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Заява обґрунтована тим, що враховуючи принцип слідування землі за будинком, відсутність спадкоємців майна померлого окрім позивачів, необхідно визнати за останніми право власності на земельну ділянку під ним згідно вимог ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, одночасно припинивши право власності останньої на неї за попереднім власником, внаслідок набуття позивачами права власності на будинок. Припинення реєстрації права власності за попереднім власником позивачам необхідне для належного виконання рішення суду згідно вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що є похідною вимогою в розумінні абзацу 2 ч. 1 ст. 19 ЦПК України і є необхідним для повного захисту прав позивачів та їх належного визнання. Крім того, позивачі звертають увагу, що ними не оспорюється будь-яке рішення органу місцевого самоврядування, не оспорюється правомірність видачі Державного акту на право приватної власності на землю від 04.09.2001.

Ухвалою суду від 20 липня 2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 12 вересня 2023 року.

Позивач ОСОБА_1 та законний представник неповнолітнього позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також визнав повністю позовні вимоги, пояснивши, що набуття ним на підставі Державного акту IV-ДП 094910 права власності на земельну ділянку розміром 0,0820 га, на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 , відбулося лише з тих підстав, що ще до продажу належного йому будинку ОСОБА_5 , ним було порушено процедуру виділення цієї земельної ділянки та у зв`язку з юридичною необізнаністю, до смерті ОСОБА_5 відповідач не вчиняв будь-яких дій з приводу приведення документів у належний стан. З моменту укладення договору купівлі-продажу від 21.07.2001, за яким ним відчужено ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,0820 га, будь-які майнові права на вказану земельну ділянку у нього відсутні, більше 20 років користувався даною земельною ділянкою ОСОБА_5 , а на теперішній час позивачі. Відповідач погоджується з тим, що його право власності на земельну ділянку площею 0,0820 га кадастровий номер :04:352:0018 за адресою АДРЕСА_1 має бути припинено, оскільки реєстрація такого права порушує права позивачів.

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи виконавчого комітету Криворізької міської ради, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце проведення судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, до суду не з`явився, заяв про відкладення або розгляд справи до суду не надходило, неприбуття представника третьої особи відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, підстави для відкладення розгляду відповідно до ст. 240 ЦПК України відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку ст.ст. 211, 223 ЦПК України за наявними в ній доказами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 21 липня 2001 року ОСОБА_5 набув право власності на домоволодіння за номером АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку «А-1» з цегли, житловою площею 62,0 кв.м, загальною площею 118,7 кв.м, сараю-гаражу «Б» з шлакоблоку, вбиральні «В» з дошки, паркану № НОМЕР_1 , замощення-ІІ, розташоване на земельній ділянці розміром 820,0 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, укладеного 21.07.2001 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Соболєвою Л.А., реєстраційний номер 4126 (а.с. 7).

04 вересня 2001 року ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу від 07.11.2000 виданий Державний акт на право приватної власності на землю IV-ДП № 094910, яким передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,082 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с. 8).

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.04.2023, земельна ділянка, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , має кадастровий номер :04:352:0018 (а.с. 9).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

05 травня 2023 року ОСОБА_1 набув у спільну часткову власність 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 259, виданий 05.05.2023, видавник ОСОБА_6 , приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області (а.с. 10-11).

05 травня 2023 року ОСОБА_2 набув у спільну часткову власність 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 260, виданий 05.05.2023, видавник ОСОБА_6 , приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області (а.с. 12-13).

Позивачі на теперішній час не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки за життя спадкодавець та продавець будинку АДРЕСА_2 , який отримав право власності на земельну ділянку після відчуження будинку, не вчинили дії щодо переоформлення земельної ділянки, отже позивачі фактично не мають можливості у позасудовому порядку оформити право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, який їм належить на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності.

За змістом частин 1, 2 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Отже, аналіз вказаних норм права свідчить про те, що перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу «superficies solo cedit» - збудоване на землі слідує за нею.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до п. «е» статті 141 ЗК України підставами для припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України, яка передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Вказане узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17, відповідно до якої, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

При виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами, ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається.

Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві.

Цивільний процесуальний кодекс України у статті 1 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Таким чином, встановивши, що право на земельну ділянку у позивачів, як набувачів будинку виникло з моменту набуття права власності на цей будинок (05.05.2023), позивачами здійснено державну реєстрацію своїх прав власності на нерухоме майно у визначеному законом порядку, і одночасно з цим право власності відповідача на вказану земельну ділянку припинилося, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43, 76-82, 141, 211, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , третя особа виконавчий комітет Криворізької міської ради, про визнання та припинення права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0820 га, кадастровий номер :04:352:0018, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0820 га, кадастровий номер :04:352:0018, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0820 га, кадастровий номер :04:352:0018, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Третя особа: виконавчий комітет Криворізької міської ради, , адреса: 50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1.

Повне судове рішення складено та підписано 18 вересня 2023 року.

Суддя: О. В. Колочко