Справа № 162/436/23
Провадження № 2/162/135/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників третьої особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки і піклування в особі Любешівської селищної ради про визначення місця проживання дитини з батьком

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 12.06.2023 року звернувся до Любешівського районного суду Волинської області із вказаним позовом.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 28.11.2000 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 12.12.2008 року. Після розрвання шлюбу позивач та відповідач деякий час проживали разом та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6 . Позивач вказує, що протягом двох останніх років відповідач здебільшого проживає окремо, а сина він виховує самостійно. З 02.02.2022 року колишня дружина виїхала за кордон і до цього часу не повернулася. Син зареєстрований за місцем проживання позивача, який фактично самостійно його виховує, піклується, має всі необхідні умови для нормального розвитку дитини. Позивач вважає, що на даний час визначення місця проживання сина з ним буде відповідати саме інтересам дитини.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 27.06.2023 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Позивач та його представник, кожен зокрема, у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю.

Представники третьої особи, кожен зокрема, щодо задоволення позову не заперечили.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

На підставі копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 (серії НОМЕР_1 від 09.08.2013 року) судом встановлено, що батьками останнього є позивач, ОСОБА_1 , та відповідач, ОСОБА_5 .

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 12.12.2008 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Відповідно до висновку про визначення місця проживання дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Любешівської селищної ради №12 від 07.09.2023 року, Любешівська селищна рада як орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі статтею 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 3, ч.1 ст. 9 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що також закріплено в ст.141 СК України та Конвенції про права дитини.

Крім цього, слід зауважити, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки матір дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своїх правах на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

На підставі вказаного та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

За клопотання позивача, судові витрати залишити за ним..

Керуючись ст.13, 206 ЦПК України, ст. 141, 160-161 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки і піклування в особі Любешівської селищної ради про визначення місця проживання дитини з батьком задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.09.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ).

Представник позивача: адвокат Понікарчик Ірина Анатоліївна (вул. Свободи, 12, смт Любешів Камінь-Каширського району Волинської області).

Відповідач: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Третя особа: орган опіки і піклування в особі Любешівської селищної ради (вул. Незалежності, 53, смт Любешів Камінь-Каширського району Волинської області, ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ