Справа № 496/912/23
Провадження № 2/496/944/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Желяпової О.Ф.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Служба у справах дітей Дачненської сільської ради, Орган опіки та піклування Дачненської сільської радиОдеського району Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та третіх осіб, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 25.02.2006 року Кам`янською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис № 3 та визначити місце проживання дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з відповідачкою.

Свої вимоги мотивував тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі з 25.02.2006 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подружні відносини між ними припинені. Спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Неповнолітня донька ОСОБА_4 постійно проживає з позивачем, неповнолітній син ОСОБА_5 з відповідачкою. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14 лютого 2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

До канцелярії суду 06 березня 2023 року надійшла заява від представника позивача про виконання ухвали суду щодо усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09 березня 2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 02 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник на позовних вимогах наполягали та просили задовольнити. При цьому позивач пояснив, що з початку війни між ним з відповідачкою почалися погані стосунки, відповідачка забрала дітей та виїхала за кордон, хоча він наполягав на їх поверненні, оскільки потребує піклування в дітях.

Відповідачка в судовому засіданні в режимі відеоконференції просила розлучити їх з позивачем, при цьому пояснила, що в них різні погляди на життя, також пояснила, що бажає проживати разом із сином у Європі, син теж бажає бути з нею, при цьому підтримує спілкування з батьком.

У судовому засіданні неповнолітня донька ОСОБА_4 повідомила, що не бажає їхати з матір`ю до Європи, бажає залишиться з батьком та мешкати разом з ним, у неї тут багато друзів, навчання, там вона себе почуває самотньої.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

До судового засідання представник третьої особи Органу опіки та піклування Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області не з`явився, але на адресу суду надійшло клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності представника Органу опіки та піклування (а.с. 60).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , зареєстрованого 25.02.2006 року Кам`янською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис № 3, сторони уклали шлюб 25.02.2006 року (а.с. 8).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 від 13.07.2007 року (а.с. 10) та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 від 20.07.2009 року (а.с. 9).

Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області від 25.04.2023 року, розглянувши на засіданні комісії з питань захисту прав дитини питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , враховуючи бажання неповнолітньої ОСОБА_4 , вважається за можливе визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем реєстрації та проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 62).

На підставі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили та спільного господарства не ведуть, а також той факт, що чоловік і жінка або обоє, мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

На підставі ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Згідно ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

При визначенні місця проживання дитини необхідно врахувати найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Згідно статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками.

Рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

У Постанові від 15.01.2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Судом встановлено, що неповнолітня донька ОСОБА_4 проживає з позивачем, як він про це зазначає та це визнає відповідачка. Неповнолітній син ОСОБА_5 проживає з відповідачкою, що в свою чергу визнає позивач.

На підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, визнання відповідачкою пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Щодо вимоги позивача в частині визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_3 , за адресою її фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , то вказана вимога є необґрунтованою, оскільки з вказаного приводу відповідачка повинна самостійно звернутися до суду з відповідним позовом обґрунтовуючи відповідними доказами.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що у судовому засіданні відповідачка зазначила, що за адресою, що вказана у позовній заяві: АДРЕСА_2 , вона на теперішній час не проживає, оскільки мешкає з сином за кордоном, точної адреси не зазначено.

Враховуючи вказані обставини, вимога щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_3 , не підлягає задоволенню, оскільки заявлена передчасно, неналежною особою, а також не встановлено постійного місця проживання відповідачки на теперішній час.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 200, 259, 263-265, 287, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110-112, 141, 160, 161, Сімейного Кодексу України, ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 25.02.2006 року Кам`янською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис № 3.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Горяєв

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Біляївському районному суду Одеської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам, а також виготовлення повного тексту рішення суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 серпня 2023 року.