Справа № 2-3676/11
Провадження № 4-с/201/52/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заінтересовані особи: Керівник Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність керівника відділу виконавчої служби

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 10 липня 2023 року надійшла скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заінтересовані особи: Керівник Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність керівника відділу виконавчої служби, в якій просили:

1.Визнати дії керівника Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про арешт нерухомого майна боржників неправомірними та незаконними.

2.???Скасувати арешт всього нерухомого майна накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП42451571, виданий 06.03.2014, належне ОСОБА_1 ( РНОКППІ: НОМЕР_1 ).

3.??Скасувати арешт всього нерухомого майна накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП42451849, виданий 06.03.2014 належне ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

4.Зобовязати Солонянський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП142451571, виданий 06.03.2014, належне ОСОБА_1 ( РНОКП: НОМЕР_1 ) та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна реєстраційний запис № 5869646 від 02.06.2014 р., вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

5.3обовязати Солонянський відділ державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП42451571, виданий 06.03.2014, належне ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна реєстраційний запис No 5869280 від 02.06.2014 р., вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

6.Стягнути з Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) понесені Скаржниками витрати на правничу допомогу в розмірі 9600 грн ( девять тисяч шістсот) гривень

В обґрунтування скарги заявники посилається на те, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-5676/11, 22 лютого 2011 року судом видано виконавчі листи про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 за договорами фінансового лізингу від 27 червня 2007 року № L846_06/07 та № L847_06/07 від 11 вересня 2007 року № L1095_09-07 та № L1096_09-07, 2375411, 62 грн. (два мільйони триста сімдесят п`ять тисяч чотириста одинадцять гривень 62 коп.), в тому числі 2083394,92 грн. заборгованості, 164949,84 грн. пені, 37284,29 грн. 3% річних, 89782,57 грн. індексації відповідно до індексу інфляції. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ) 136877, 00 грн. (сто тридцять шість тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 00 коп.) пені, передбаченої п. 2.7. договору поруки від 28 лютого 2009 року. У задоволенні решти вимог відмовлено. В порядку розподілу судових витрат стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 1820,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять гривень 00 коп.).

02 червня 2014 року до Державного реєстру речових прав було внесено запис про обтяження, а саме номер запису про обтяження : 5869646, дата час державної реєстрації 02.06.2014 року о 15:40:10, державний реєстратор Літвінова К.Ю. Солонянське районе управління юстиції, Дніпропетровська область. Документи подані для державної реєстрації : постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія номер ВП 42451571, виданий 06.03.2014 року, видавник Головний державний виконавець Загребельна О.Л.

Тобто відповідно до ВП 42451571 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 в подальшому дане виконавче провадження було завершено, а виконавчі листи повернуті стягувачу , проте відомості щодо виконання виконавчого провадження в межах якого державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 06 березня 2014 року в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні.

Окрім того ,02 червня 2014 року до Державного реєстру речових прав було внесено запис про обтяження, а саме номер запису про обтяження : 5869280, дата та час державної реєстрації : 02.06.2014 року о 15:22:01, державний реєстратор Літвінова К.Ю., Солонянське районне управління юстиції Дніпропетровської обл. . Документи подані для державної реєстрації : постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП 42451849, виданий 06.03.2014, видавник: Головний державний виконавець Загребельна О.Л.

Тобто відповідно до ВП 42451849 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 в подальшому дане виконавче провадження було завершено, а виконавчі листи повернуті стягувачу, проте відомості щодо виконання виконавчого провадження в межах якого державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 06 березня 2014 року в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні.

Заявники в судове засідання не з`явилися про день та час повідомлялися належним чином, 25 липня 2023 року надали суду заяву про розгляд скарги за їх відсутності (а.с. 47-48).

04 вересня 2023 року Начальником Солонянського ВДВС надано відзив на скаргу в якому останній зазначив , що на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначені скаржниками виконавчі документи було повернуто стягувачу про було винесено відповідну постанову. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа не передбачає зняття арешту. Розгляд скарги просили провести за їх відсутності та відмовити в її задоволенні (а.с. 58-61).

Таким чином, неявка сторін у відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду поставленого перед судом питання.

Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснити розгляд справи без фіксування судового розгляду цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Так, в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-5676/11, 22 лютого 2011 року судом видано виконавчі листи про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 за договорами фінансового лізингу від 27 червня 2007 року № L846_06/07 та № L847_06/07 від 11 вересня 2007 року № L1095_09-07 та № L1096_09-07, 2375411, 62 грн. (два мільйони триста сімдесят п`ять тисяч чотириста одинадцять гривень 62 коп.), в тому числі 2083394,92 грн. заборгованості, 164949,84 грн. пені, 37284,29 грн. 3% річних, 89782,57 грн. індексації відповідно до індексу інфляції. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ) 136877, 00 грн. (сто тридцять шість тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 00 коп.) пені, передбаченої п. 2.7. договору поруки від 28 лютого 2009 року. У задоволенні решти вимог відмовлено. В порядку розподілу судових витрат стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 1820,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять гривень 00 коп.).

02 червня 2014 року до Державного реєстру речових прав було внесено запис про обтяження, а саме номер запису про обтяження : 5869646, дата час державної реєстрації 02.06.2014 року о 15:40:10, державний реєстратор Літвінова К.Ю. Солонянське районе управління юстиції, Дніпропетровська область. Документи подані для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія номер ВП 42451571, виданий 06.03.2014 року, видавник Головний державний виконавець Загребельна О.Л. (а.с.21-22 )

Окрім того, 02 червня 2014 року до Державного реєстру речових прав було внесено запис про обтяження, а саме номер запису про обтяження : 5869280, дата та час державної реєстрації : 02.06.2014 року о 15:22:01, державний реєстратор Літвінова К.Ю., Солонянське районне управління юстиції Дніпропетровської обл. . Документи подані для державної реєстрації : постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП 42451849, виданий 06.03.2014, видавник: Головний державний виконавець Загребельна О.Л. (а.с.18-20)

Відповідно до ВП 42451571 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 в подальшому дане виконавче провадження було завершено, а виконавчі листи повернуті стягувачу, проте відомості щодо виконання виконавчого провадження в межах якого державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 06 березня 2014 року в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні.

Відповідно до ВП 42451849 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 в подальшому дане виконавче провадження було завершено, а виконавчі листи повернуті стягувачу, проте відомості щодо виконання виконавчого провадження в межах якого державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 06 березня 2014 року в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні.

Генеральний директор ТОВ «Райфайзен Лізинг» Хітренко Ю.М. листом від 25 травня 2023 року на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтвердив відсутність грошових претензій до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як поручителів, за договором поруки від 28 лютого 2009 року , що укладений в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Укртек» ,як лізингоодержувача за договорами фінансового лізингу від 27 червня 2007 року № L846_06/07 та № L847_06/07 від 11 вересня 2007 року № L1095_09-07 та № L1096_09-07, на підставі чого рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2011 року у спарві № 2-5676/11 на їх користь стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 заборгованість в розмірі 2 375 411,62 грн. (а.с. 17)

Як зазначила Начальник Солонянського ВДВС ОСОБА_7 в наданому до суду відзиві у 2019 року виконавчі документи було пред`явлено до виконання до приватного виконавця Дніпровського виконавчого округу Русецької О.О. та 02 травня 2023 року нею було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документу стягувачу, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження

та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

За змістом положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

Ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі

№ 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт із майна знімається лише у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають.

Як встановлено судом, постановою приватного виконавця виконавчі листи № 2-567/11, видані Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

25 травня 2023 року стягувач підтвердив відсутність грошових претензій до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Державним виконавцем не надано доказів щодо винесення та примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказані обставини свідчать про відсутність обґрунтованих підстав для продовження арешту на майно боржника.

Суд також зазначає, що державний виконавець не наділений повноваженнями поза межами виконавчого провадження вчиняти виконавчі дії. Приймаючи до уваги, що виконавчий документ повернуто стягувачу та повторно не пред`являвся до виконання, будь-які виконавчі дії виконавча служба не вправі була проводити.

З огляду на обставини справи, суд не знаходить підстав для визнання дій керівника Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) неправомірними та незаконними.

Заявником також не надано належних доказів на підтвердження доводів про порушення його прав та законних інтересів при поверненні виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи неможливість на теперішній час провести державним виконавцем дій щодо зняття арешту та обмежень відносно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через повне виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, суд вважає за необхідне, захистити право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом скасування існуючих обтяжень майна заявників.

Стосовно витрат на правову допомогу

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що заявника на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу долученні: договір про надання правової допомоги, довідка щодо вартості, акт приймання наданих послуг, однак не надано жодного доказу на підтвердження сплати наданих послуг

З огляду на зазначене, враховуючи відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження понесених заявником витрат, суд відмовляє в вимог, що стосуються стягнення витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 447-451, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заінтересовані особи: Керівник Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність керівника відділу виконавчої служби задовольнити частково.

Скасувати арешт всього нерухомого майна накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП42451571, виданий 06.03.2014, належне ОСОБА_1 ( РНОКППІ: НОМЕР_1 ).

??Скасувати арешт всього нерухомого майна накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстишії у Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП42451849, виданий 06.03.2014 належне ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова