Справа № 932/7047/23
Провадження № 2/932/2021/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 серпня 2023 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Дубовик К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на часту в спільному майні та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2023 року позивач звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачу на праві власності належить 19/24 квартири АДРЕСА_1 . Інша частка 5/24 квартири на підставі ст.1241, ч.5 ст. 1268 ЦК України належить відповідачу. Спільне володіння і користування квартирою є неможливим, а вирішити спірне питання між співвласниками майна не видається можливим. Припинення частки у спільному майні відповідача не завдасть істотної шкоди як інтересам останнього так і членам його сімї адже відповідач має у володінні і користуванні інше житло, де проживає один. Відповідач жодних витрат на утримання спірної квартири не ніс. Пропозиції позивача на викуп його частини квартири не відповідає. Вартість його частини складає 157000 грн., які позивач внесла на депозитний рахунок суду.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Процесуальні дії вчинені в рамках справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином причини не явки суду не повідомив.

Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення справи розглядом до суду не надходило, суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив заочне рішення.

Фактичні обставини встановлені судом

14.02.2023 року, в порядку ст. 1241 ЦК України, ОСОБА_1 набула право власності на 5/24 квартири АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Пилипенко Н.М. №151/01-16 від 10.08.2023 коло спадкоємців на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складається з ОСОБА_5 частка + 1/6 частка; ОСОБА_1 1/6 частка+1/24 частка, ОСОБА_2 1/6 частка + 1/24 частка.

01.03.2023 року, відповідно до договору дарування №127, ОСОБА_1 набула право власності на 7/12 квартири АДРЕСА_1 . Після чого Позивачу на праві власності належить 19/24 квартири АДРЕСА_1 .

Інші частка, у розмірі 5/24, квартири АДРЕСА_1 , на підставі ст. 1241, ч. 5 ст. 1268 ЦК України належать Відповідачу - ОСОБА_2 .

Квартира АДРЕСА_1 є однокімнатною, загальною площею 30,5 м. кв., житловою площею 16,0 м. кв., та складається з: 1-коридор, 2- санвузол, 3-вбудована шафа, 4-кухня, 5-житлова, І-балкон, що уможливлює виділення частки Відповідача в натурі, зазначене підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1140/07-23.

В свою чергу встановлено, що ОСОБА_2 забезпечений іншим житлом, є одноособовим власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується листом КП ДМБТІ ДМР від 06.07.2023 року.

Згідно звіту про оцінку майна, оціночна (ринкова) вартість квартири АДРЕСА_1 складає 756 000 грн., відповідно оціночна (ринкова) вартість частки зазначеної квартири належної Відповідачу - 157 500 грн. (756 000/24*5=157 000)

Норми права застосовані судом.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями , пов`язаними із спільним майном.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких, суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

З аналізу положень ст. 365 ЦК України та судової практики можна прийти до висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17.

Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Мотиви та висновки суду.

В ході судового розгляду встановлено та не заперечувалося сторонами, що відповідач у квартирі АДРЕСА_1 , не зареєстрований та не проживає, не приймає участі у сплаті комунальних платежів, та витратах на утримання даного нерухомого майна.

Враховуючи, що частка відповідача у спірній квартирі, за своїм розміром та вартістю є незначною, виділити частку у спільному майні в натурі з технічної точки зору неможливо, судом не встановлено наявності домовленості між сторонами про спільне володіння і користування спірною квартирою, відповідач не проживає та не користуються зазначеною квартирою, має інше житло, у свою чергу позивачем внесено на депозитний рахунок суду вартість належної відповідачам частки, суд вважає, що втручання у право відповідача на майно за встановлених вище обставин є виправданим (необхідним) відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає меті дотримання справедливого балансу інтересів усіх сторін.

Суд, виходячи з положень ст. 365 ЦК України, встановлених обставин справи та досліджених доказів, а також враховуючи справедливий баланс інтересів обох сторін щодо належного їм на праві спільної часткової власності майна, приходить до висновку про задоволення позовних вимог та припинення за відповідачем права на належну частку у спільному майні квартирі АДРЕСА_1 , з грошовою компенсацією йому вартості належної частини у спірному майні.

Визнати за позивачем право власності на 5/24 частин квартирі АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи вище викладене, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача, що був належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76, 77, 81, 82, 258, 259, 265,280, 354 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 364, 365, 368 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити право власності на частку розміром 5/24, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , у спільному майні - квартири АДРЕСА_1 .

Визнати право власності на частку розміром 5/24 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Виплатити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 157 000 (сто п`ятдесят сім тисяч) гривень з депозитного рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, що внесені ОСОБА_1 згідно з квитанцією №ПН2389 від 24.08.2023 через АТ «Український будівельно-інвестиційний банк», з призначенням платежу: «вартість частки ОСОБА_2 у спільному майні квартири АДРЕСА_1 . Справа №932/7047/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ».

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений та проголошений 29 серпня 2023 року.

Суддя: В.І.Цитульський