Справа №718/2508/23
Провадження №2/718/484/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 з 21.02.2011 по 24.01.2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу у них з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.01.2013 року шлюб між ними розірвано.

Зазначає, що їхній син є особливою дитиною, що має інклюзивну характеристику, а тому з ранніх років позивачка прикладала не мало зусиль для індивідуального навчання, проходження необхідних індивідуальних програм реабілітації. Починаючи з 2016 по 2019 роки син ОСОБА_3 відвідував дитячу установу, однак за ввесь час його батько ОСОБА_2 жодного разу не поцікавився вихованням їхнього сина. Також, з вересня 2020 року і по даний час дитина навчається в комунальному закладі «Чернівецький обласний навчально-реабілітаційний центр «Родина», відповідач не відвідав освітній заклад, не цікавився життям сина.

Також, зазначає, що на початку 2018 року ОСОБА_2 звертався до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до позивачки ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження, однак, 13.08.2018 року за заявою ОСОБА_2 дана позовна заява залишена без розгляду.

Крім того, відповідач не тільки не утримує сина, а фактично самоусунувся від його виховання, з ним зовсім не спілкується, не цікавиться станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, навчанням та підготовкою до самостійного життя, не проявляє інтересу до внутрішнього світу, не надає жодної матеріальної допомоги.

Також посилається на те, що з висновку органу опіки та піклування Чернівецької міської ради Чернівецької області слідує, що працівниками Служби у справах дітей Чернівецької міської ради за дорученням Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Чернівецької міської ради проведено бесіду з відповідачем щодо порушеного питання. ОСОБА_2 повідомив, що фактично перебуває за кордоном, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина

Враховуючи вищенаведене, з посиланням на норми закону, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.07.2023, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.08.2023.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.09.2023.

Представник позивачки - адвокат Бурдяк А.Х. у поданій письмовій заяві підтримав позов повністю, його розгляд просив провести без участі сторони позивача.

Представник служби у справах дітей Чернівецької міської ради скерував до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та просив справу розглядати без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд доходить наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.01.2013 шлюб між сторонами розірвано.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.03.2018 провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , відділ ДРАЦС Чернівецького МУЮ в Чернівецькій області про оспорювання батьківства та виключення запису як батька з актового запису про народження залишено без розгляду.

Відповідно до довідки, яка видана ОСОБА_1 , про те, що у період із 01.10.2018 по 31.12.2020 року ОСОБА_4 відвідував корекційні заняття, які організовувало ГО Рейн Кідс . Оплата за всі консультації, заняття, лікування, ОСОБА_7 була здійснена ОСОБА_1 . Членські внески на рахунок ГО теж регулярно робила ОСОБА_8 . За період 01.10.2018-31.12.2020 батько ОСОБА_9 жодного разу не з`являвся, жодних оплат не вносив. На всі діагностики і консультації до лікарів і реабілітологів у м. Київ із ОСОБА_10 їхала бабуся або мама. Ілля категорично відмовлявся говорити про батька, якщо піднімалось це питання, то дитина проявляла негативні емоції.

Згідно з довідкою, яка видана Комунальним закладом «Чернівецький обласний навчально-реабілітаційний центр «Родина» № 01-03/90 від 16.05.2023, ОСОБА_4 дійсно навчається в комунальному закладі «Чернівецький обласний навчально-реабілітаційний центр «Родина» з вересня 2020 року, є учнем 4 класу. До навчального закладу ОСОБА_11 завжди приводять бабуся ОСОБА_12 , мати ОСОБА_13 , вітчим ОСОБА_14 . Вони і забирають його після групи подовженого дня. За весь час навчання ОСОБА_15 в центрі його батько ОСОБА_2 жодного разу не відвідав освітній заклад, шкільним життям, навчальними досягненнями, вихованням сина не цікавився. Під час бесід про батька ОСОБА_3 проявляє негативні емоції. Всі питання щодо відвідування, навчання, виховання ОСОБА_15 вирішуються безпосередньо з мамою ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою директора КП «Чернівецького обласного бібліотечного колектора» від 08.06.2023, що ОСОБА_1 працює в КП «Чернівецький обласний бібліотечний колектор» з 07.08.2018 по теперішній час (зараз в декретній відпустці). За час роботи ОСОБА_1 , ОСОБА_16 не приходив і не цікавився дитиною. ОСОБА_17 питаннями щодо здоров`я, виховання та лікування ОСОБА_18 займається мама ОСОБА_19 та її чоловік ОСОБА_20 .

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.07.2023 № 434/14 затверджено висновок органу опіки та піклування Чернівецької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Норми права, які застосував суд.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України слідує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11вищезазначеного Закону).

Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке відповідно мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, зокрема, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а зазначені у ст. 164 СК України фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Питання про застосування такого крайнього заходу слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц та у постанові КЦС ВС від 29 листопада 2019 року у справі № 127/23281/18, зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Мотиви з яких виходив суд.

Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків.

Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батько неповнолітнього ОСОБА_4 виконує свої батьківські обов`язки, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітнього сина.

Враховуючи, що відповідач висловив свою свідому згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітнього сина, у 2018 році в судовому порядку оспорював своє батьківство та просив виключити запис як батька з актового запису про народження дитини, суд доходить переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо сина є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення.

Суд, передусім, виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів самої дитини, тому задовольняючи позов суд вважає, що від такого вирішення справи у житті дітей настануть позитивні наслідки. Таке втручання, для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції, суд визнає виправданим у спірній по справі ситуації і здатним забезпечити належний захист інтересів Дитини для її подальшого гармонійного розвитку.

Керуючись положеннями Конституції України, Декларації прав дитини, Конвенції про права дитини, ст.ст.8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», Постановами Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3від 30 березня 2007 року та «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3від 15.05.2006 року, ст.ст.19, 150, 164-166 Сімейного кодексу України,ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 282, 284, 289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судове рішення не проголошувалося на підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , (адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (адреса: АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_2

Третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, адреса: площа Центральна, 9 м. Чернівці, 58002

Суддя Василь Скорейко