Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/3/23
Провадження № 2-п/382/5/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Матвієнко Ю. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 25.05.2023 у справі № 382/3/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінстандарт" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляає самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області із заявою про перегляд заочного рішення у даній цивільній справі, в якій просив переглянути заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 25.05.2023 року, скасувати його та призначити справу до розгляду.

В обґрунтування заяви вказував, що в судові засідання він не з' являвся, так як про час, місце та розгляд даної цивільної справи не був належним чином повідомлений. Крім того, як убачається з відпускного квитка за № 327 від 28.07.2023 року, посвідчення, серія УБД за № НОМЕР_1 та військового квитка, серія НОМЕР_2 він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .

Також, в обґрунтування заяви відповідач зазначив, що банк 13.03.2020 року відступив право вимоги компанії, в тому числі до відповідача за договором № 2/3320636 від 27.06.2015 року на загальну суму заборгованості 20 642,67 грн. При цьому, жодних кредитних договорів не підписував. Крім того, тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України) ; (в) факторингу (глава 73 К України). Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов 'язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Водночас, позивачем не надано доказів отримання такого повідомлення відповідачем. Крім того, позивачем не надано доказів права вимоги, надати які було його обов?язком в силу вимог ЦПК України, а саме оригінали договорів факторингу. Крім цього, він не міг подати до суду заяву, в якій би просив застосувати до даних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності.

Ухвалою суду від 18.08.2023 року прийнято до провадження справу за заявою відповідача та призначено розгляд заяви.

15.09.2023 року на адресу суду надійшла заява відповідача про розгляд справи у його відсутність.

В судове засідання позивач та третя особа не з`явилися, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи та заяви, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що в грудні 2022 року ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою від 18.01.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 27.02.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що направлена на зареєстровану адресу проживання відповідача судова кореспонденція (копія ухвали про відкриття провадження у справі, позов з додатками, судова повістка про призначене судове засідання на 30.03.2023) отримана відповідачем особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а. с. 65). Крім цього, відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, судові повістки про призначені судові засідання на 18.04.2023 та 25.05.2023, отримані відповідачем (а. с. 83, 88).

У три судові засідання, призначені на 30.03.2023, 18.04.2023 та 25.05.2023, відповідач не з`явився, відзив на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ст. 128 та ч. ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Крім цього, відповідач не надав доказів повної або часткової сплати заборгованості за кредитним договором, не спростував розмір заборгованості, заявлений до стягнення позивачем, заперечень щодо розрахунку суми заборгованості та власного розрахунку суду не надав, а також не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі.

Представник позивача та представник третьої особи в судові засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, в матеріалах судової справи від них міститься клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

25.05.2023 року у справі ухвалене заочне рішення про часткове задоволення вимог позивача.

08.06.2023 року ОСОБА_1 отримав копію заочного рішення, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 101).

При вирішенні заяви про перегляд заочного рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно з вимогами статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 288 ЦПК України).

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що відповідач належним чином повідомлявся судом про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу, що саме ця адреса зазначена заявником у якості адреси його місця проживання й безпосередньо у заяві про перегляд заочного рішення.

В силу п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Також, суд враховує положення ч. 3 ст. 130 ЦПК України, відповідно до яких якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Таким чином, виходячи із положень статей 128, 129, 130, 131 ЦПК України, судові повістки вважаються врученими, а сторона повідомленою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, наведеною в параграфі 33 рішення у справі "Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів" ("Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands", заява №14448/88), параграфі 38 рішення у справі "Анкерль проти Швейцарії" ("Ankerl v. Switzerland", заява № 17748/91), принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Як наведено в параграфі 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" (заява №7460/03), принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (див., серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" ("Kress v. France", заява № 39594/98, п. 72); "Кайя проти Австрії" ("Kaya v. Austria", заява № 54698/00, п. 28).

Суд зазначає, що розгляд справи за відсутності учасника справи, який згідно з положеннями національного законодавства вважається повідомленим належним чином, не може розцінюватись як порушення принципу рівності сторін.

Згідно з параграфом 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Христов проти України" ("Khristov v. Ukraine", заява № 24465/04), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" ("Brumarescu v. Romania", заява №28342/95, п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу "res judicata", тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу "Рябих проти Росії" ("Ryabykh v. Russia", заява №52854/99, п. 52).

Відповідач не був позбавлений права й можливості звернутись до суду із заявою про відкладення розгляду справи у разі неможливості з`явитись до судового засідання або повідомити про інші причини неявки. У матеріалах справи такі заяви були відсутні, як і були відсутні будь-які відомості про перебування учасника, повідомленого тричі належним чином про час і місце розгляду справи, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань.

Суд бере до уваги, що відповідач вочевидь був обізнаний з перебуванням справи на розгляді суду, неодноразовим відкладенням її розгляду та належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

У цьому зв`язку суд також враховує, що у цьому випадку, відповідно до положень ЦПК України, у разі неможливості прибуття в судове засідання відповідач не був позбавлений права: надіслати на адресу суду поштовим зв`язком відзив та докази, які є необхідними для розгляду справи, письмово викладену позицію щодо позовних вимог та інших питань, як процесуального характеру (заяви, клопотання тощо), так і тих, що стосуються розгляду справи по суті; брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в тому числі, з використанням власних технічних засобів згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Крім цього, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша та четверта статті 12 ЦПК України).

Виходячи із положень ст. ст. 58, 60 ЦПК України, а також враховуючи принципи змагальності, диспозитивності, розумності строку розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), відповідач, з метою дотримання завдань цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, не був позбавлений можливості взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, в тому числі й використовуючи власні засоби; перешкод для подачі відзиву та доказів в обґрунтування своєї позиції, в тому числі й шляхом їх надсилання до суду в електронній формі, не вбачається. Крім цього, суд зазначає, що відповідач, очевидним обов`язком якого є цікавитися розглядом своєї справи у суді, у випадку виникнення певних перепон щодо представлення його інтересів, зокрема, особистої явки, не був позбавлений можливості звернутися за юридичною допомогою та залучити представника.

Адже, в силу ч. 2 ст. 2 ЦПК України, як суд, так й учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи вищевикладене, у даному випадку доводи про поважність причин неявки відповідача в судові засідання не можуть бути розцінені судом в якості достатньої підстави для скасування судового рішення.

Крім цього, з`ясування причин неявки само по собі не може бути підставою для скасування заочного рішення.

Для цього відповідач має зазначити докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин, в силу ч. 1 ст. 288 ЦПК України, повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Станом на день подачі заяви про перегляд заочного рішення на спростування мотивів, викладених у рішенні суду, заявник до поданої заяви не надав суду жодного доказу по суті справи. Тобто, фактично відповідач при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні заочного рішення.

Суд вважає, що пояснення та докази, на які посилається відповідач у своїй заяві, фактично зводяться лише до його правової позиції щодо предмету спору та фактичної переоцінки доказів та обставин, які судом оцінені і встановлені при ухвалені рішення, тобто заявник фактично не погоджується з прийнятим рішенням, здійсненою судом оцінкою доказів та встановленими обставинами справи і відповідно застосованими нормами чинного законодавства України.

За таких обставин, посилання відповідача не можна визнати доказами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а вони можуть бути підставою для апеляційного перегляду рішення суду, оскільки суд першої інстанції не може скасувати заочне рішення суду для надання іншої правової оцінки тим самим доказам у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування заочного рішення, тому заяву необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259-261, 287, 288, 353-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 25.05.2023 у справі № 382/3/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінстандарт" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляає самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що заочне рішення суду може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.09.2023.

Суддя М. М. Нарольський