КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/9370/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10833/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами ( у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ковбасюк О.О., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що з 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. На підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Квартира за адресою АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідачі ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, які постачає позивач. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов договору є факт отримання послуг споживачем. Факт відсутності письмового договору між сторонами не є підставою звільнення відповідача від оплати за спожиті послуги.

Однак за результатами оплат було з`ясовано, що відповідач користуються послугами, але не в повному обсязі виконують зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги, в результаті чого станом на 01 травня 2021 року у них утворилась заборгованість у розмірі 52 844,37 грн., яка складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 6 888,60 грн. та заборгованості з централізованого постачання гарячої води у розмірі 45 955,77 грн.

Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 52 639,39 грн.

Таким чином позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь загальну суму заборгованості у розмірі 105 483,76 грн., у тому числі:

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення у розмірі 12 168,49 грн.; з централізованого постачання гарячої води у розмірі 40 470,90 грн.,

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення у розмірі 6 888,60 грн.; з централізованого постачання гарячої води у розмірі 45 955,77 грн.

- витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у розмірі 33,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (а.с. 1-4).

У січні 2022 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому визнала позовні вимоги частково, а саме заборгованість за спожиті послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 340,02 грн., відповідно до показників квартирних засобів обліку позивача та із урахуванням їх фактичного споживання відповідачем від серпня 2019 року. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12 168,49 грн. та послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 40 470,90 грн. позивач просила застосувати строк позовної давності.

Вказувала, що з 10 червня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу власником квартири за адресою АДРЕСА_1 був її колишній чоловік ОСОБА_7 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Спадкоємцями квартири є їх малолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , з якими на даний час вони проживають у вказаній квартирі.

Не заперечувала надання у квартирі послуг з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на підставі договору № 20100 від 14 листопада 2019 року. У квартирі встановлені засоби обліку на холодну та гарячу воду з квітня 2019 року, тому розрахунок заборгованості з 01 травня 2018 року за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячої води є необґрунтовані та безпідставні (а.с. 42-48).

31 січня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, в якій зазначав, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, в спадщину разом з майном діти померлого прийняли і його борги. Діти, які є спадкоємцями, законним представником яких є ОСОБА_1 , не відмовлялись від отримання спадщини, а отже отримали і обтяження за цією власністю.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності позивач зазначив, що відповідно до положень п. 12 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України строк позовної давності за вимогами до відповідача ОСОБА_1 підлягає застосуванню з березня 2017 року. Із урахуванням вказаного строку, відповідно до розрахунку, складеного позивачем, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за надані послуги до 01 травня 2018 року у загальному розмірі 52 639,39 грн.

Посилався на те, що відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Оскільки відповідач не передавала показники лічильника, нарахування проводилося за нормою споживання відповідно до кількості проживаючих осіб. При цьому для коригування суми заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води відповідач мала б звернутися із заявою про зняття контрольних показників лічильника і на підставі складеного акту щодо контрольного зняття показників звернутись для здійснення перерахунку. Водночас, надані відповідачем до відзиву фото показників лічильника не дають можливості визначити дату здійснення такого фото та коректність показників, а отже не є доказами фактичного споживання обсягу гарячої води для здійснення перерахунку. Щодо нарахувань за централізоване опалення посилався на те, що таке нарахування здійснюється відповідно до опалювальної площі, а не кількості осіб (а.с. 90-92).

У лютому 2022 року відповідач подала заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що вона уклала договір про надання комунальних послуг із позивачем в листопаді 2019 року, після того як її діти успадкували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 після смерті їхнього батька ОСОБА_7 , який був власником квартири та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому зобов`язання щодо сплати заборгованості на надані послуги з централізованого водопостачання та гарячого водовідведення, припинилися разом зі смертю власника квартири ОСОБА_7 , у зв`язку з чим підстави для стягнення такої заборгованості в даний час відсутні (а.с. 98-106).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року, за клопотанням представника позивача - Гальчинської А.О. від 08 грудня 2022 року, залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , які проживають за адресою АДРЕСА_1 . Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації (а.с. 128-132).

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 75 328,88 грн., із яких:

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги у загальному розмірі 22 484,51 грн., у тому числі: з централізованого опалення - у розмірі 6 201,98 грн.; з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 16 282,53 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги у загальному розмірі 52 844,37 грн., у тому числі: з централізованого опалення - у розмірі 6 888,60 грн.; з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 45 955,77 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі по 270,13 грн. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» 33,00 грн. витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі по 5,50 грн. з кожного (а.с. 155-165).

Не погодившись з рішенням районного суду, 29 травня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити (а.с. 173-182).

На обґрунтування скарги зазначала, що вона не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Договірні відносини між сторонами виникли 14 листопада 2019 року з укладенням договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню № 20100. З моменту укладення цього договору ОСОБА_1 стала споживачем послуг позивача, а до цього моменту власником квартири був її колишній чоловік, який помер. З лютого 2017 року по листопада 2019 року відповідач з дітьми проживали у м. Васильків Київської області, що спростовує доводи позивача про споживання відповідачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, оскільки відповідачі до листопада 2019 року не проживали у вказаній квартирі, тому не мають обов`язку платити за послуги, які їм не надавались. Фактично відповідачі стали власника квартири з 11 листопада 2019 року, тому суд безпідставно стягнув заборгованість за період починаючи з березня 2017 року.

Залучаючи до участі у справі неповнолітніх дітей як співвідповідачів, суд першої інстанції не врахував юридичну здатність останніх брати на себе будь-які зобов`язання та нести юридичну відповідальність.

Вказувала, що у суді першої інстанції заявляла вимогу про застосування строку позовної давності, оскільки позовні вимоги заявлено до 2018 року, а з позовом позивач звернувся у липні 2021 року. Враховуючи, що оплата наданих послуг є щомісячною, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення заборгованості з липня 2018 року, натомість суд стягнув заборгованість з березня 2017 року, не надавши оцінки доводам відповідача.

У липні 2023 року представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Гальчинська А.О. направила до суд відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення (а.с. 204-207).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 06 березня 2013 року по теперішній час, проживає та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 36).

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 10 червня 2011 року, ОСОБА_7 був власником однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 53-54).

Згідно зі свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 (попередній власник квартири) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 55).

Спадщину після померлого ОСОБА_7 прийняли його малолітні та неповнолітні діти ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 31 травня 2021 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності ( по 1/5 частини, в рівних частках) за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право на спадщину (а.с. 7).

У матеріалах справи містяться свідоцтва про право на спадщину, видані ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 кожному на 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 кожному (а.с. 56-70).

Законним представником ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є їхня матір ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 71-76).

ПАТ «Київенерго» визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10 квітня 2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014 року.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги № 602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційні нарахування, судові та інші витрати, витрати на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів (а.с. 21).

Згідно додатків № 1 і № 2 до договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року № 602-18 до переліку споживачів послуг централізованого опалення, гарячого водопостачання та зобов`язань, право вимоги яких відступається, увійшов ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем послуг та має заборгованість з централізованого опалення у розмірі 12 168,49 грн. та з постачання гарячої води 40 470,90 грн. (а.с. 11-12).

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви, станом на 01 травня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 рахується заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а саме:

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення - у розмірі 12 168,49 грн.; з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 40 470,90 грн. (а.с. 9),

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги: з централізованого опалення - у розмірі 6 888,60 грн.; з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 45 955,77 грн. (а.с. 10).

Відповідач ОСОБА_1 в суді заперечувала проти позову зазначала про безпідставність позовних вимог в частині заборгованості, яка виникла і нарахована позивачем із 2015 року і до дня смерті попереднього власника і спадкодавця ОСОБА_7 , визнала наявність заборгованості після прийняття спадщини з серпня 2019 року у розмірі 21 340,02 грн. за послуги з централізованого опалення та за послуги з централізованого постачання гарячої води, про що свідчить поданий нею відзив на позовну заяву (а.с. 42-48).

Колегія суддів перевірила такі доводи апелянта і дійшла наступного висновку.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до частини 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак згідно з частиною 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що попередній власник вищевказаної квартири (за адресою: АДРЕСА_1 ) і спадкодавець ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем нарахована заборгованість із липня 2015 року (а.с. 55, 93-94).

Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора видала свідоцтва про право на спадщину за законом його малолітнім і неповнолітнім дітям - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 56-76)

У зв`язку із смертю ОСОБА_7 та прийняттям спадщини його малолітніми і неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і набуттям останніми права власності на вищевказану квартиру, їхня матір та законний представник - ОСОБА_1 14 листопада 2019 року уклала із Комунальним підприємством Виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» в особі Комунального концерну «Центр комунального сервісу» Договір № 20100 про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню (а.с. 49-52).

Вказане свідчить про обізнаність позивача про смерть попереднього власника квартири ОСОБА_7 якнайменше з 14 листопада 2019 року (дати укладення нового договору), проте в справі відсутні відомості, що протягом одного року з дня настання строку вимоги, КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» надіслав, а Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора отримала претензію кредитора до спадкоємців померлого ОСОБА_7 , які прийняли спадщину.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази (ст. 84 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на вищезазначені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позивач КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» пропустив строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, що має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення зі спадкоємців боржника заборгованості, яка виникла у період з липня 2015 року до 28 лютого 2019 року.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Таке за змістом положення містила ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону чинні до 10 грудня 2017 року.

Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила), у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Відповідно до пункту 18 вищевказаних Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищенаведених вимог законодавства (п. 18 вищевказаних Правил), попередній власник ОСОБА_7 мав сплатити до ІНФОРМАЦІЯ_1 проте не сплатив заборгованість, нараховану постачальником послуг до 28 лютого 2019 року включно.

З огляду на положення ст. 1281 ЦК України, суд апеляційної інстанції визнав припиненим зобов`язання та відсутніми підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості померлого боржника, яка виникла у період з липня 2015 року до 28 лютого 2019 року та відхилив посилання позивача на відповідні розрахунки такої (а.с. 9, 93-94).

Як вбачається із наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , за період з 01 березня 2019 року до 01 травня 2021 року за вказаною квартирою нарахована заборгованість: з централізованого опалення - у розмірі 12 450,71 грн., відповідачкою у вказаний період (липень 2020 року - лютий 2021 року) сплачено 10 787,72 грн. і така оплата визнана позивачем у вказаному розрахунку, а тому залишок неоплаченої заборгованості з централізованого опалення складає 1 662,99 грн. (12 450,71 грн. - 10 787,72 грн.); з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 38 365,73 грн. (а.с. 10, 125).

При цьому, ОСОБА_1 , як законним представником співвласників квартири, не спростовано наявності вказаної заборгованості, не надано доказів її погашення.

ОСОБА_1 лише посилалась на те, що у серпні 2019 року у квартирі було встановлено засоби обліку холодної та гарячої води і позивач безпідставно не врахував показники лічильників при розрахунку заборгованості.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не надала доказів, що подавала показники лічильників води позивачу для врахування при здійсненні нарахувань за житлово-комунальні послуги, а тому такі доводи апеляційний суд відхилив.

Отже, враховуючи, що відповідачкою, як законним представником власників квартири не надано до суду доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови договору, а також враховуючи, що позивачем доведено належними та достатніми доказами обґрунтованість заявленої до стягнення з відповідачів суми боргу у загальному розмірі 40 028,72 грн., у тому числі: з централізованого опалення - у розмірі 1 662,99 грн.; з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 38 365,73 грн., за надані житлово-комунальні послуги з 01 березня 2019 року по 01 травня 2021 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині та наявність підстав для їх задоволення.

Колегія суддів визнала помилковими висновки районного суду про солідарне стягнення з малолітніх та неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 як співвласників вищевказаної квартири заборгованості за послуги теплопостачання та постачання гарячої води, врахувавши наступне.

За змістом ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена (ч. 2 ст. 47 ЦПК України).

Процесуальним засобом реалізації батьками права на судовий захист своєї дитини, гарантованим ст. 55 Конституції України, є процесуальне представництво. Воно забезпечує участь у цивільному процесі батьків, надає їм можливість використовувати всі передбачені законодавством юридичні можливості для ведення цивільних справ у суді та захисту суб`єктивних прав й інтересів дитини. Батьки мають право виступати представниками дитини, зокрема, у цивільному процесі.

Цивільне процесуальне представництво - це такі юридичні відносини, за якими одна особа - представник - виконує на підставі повноваження, наданого йому, зокрема, законом, процесуальні дії в цивільному судочинстві на захист прав і охоронюваних законом інтересів іншої особи. Представник у цивільному судочинстві покликаний виконувати дві функції - захищати права та інтереси осіб, які беруть участь у справі (здійснювати правозаступництво); представляти таких осіб, бути їх повіреними (здійснювати процесуальне представництво).

Процесуальний представник не заміщає сторону в цивільному судочинстві, а діє поряд з нею, на захист її суб`єктивних прав і охоронюваних законом інтересів. Особиста участь у справі дитини не є перешкодою для участі у цій справі батьків дитини як її законних представників.

У ч. 1 ст. 242 ЦК України закріплено, що законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей є батьки (усиновлювачі).

Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом (ч. 3 ст. 154 СК України).

Тобто здійснювати захист прав дитини, в тому числі у судах, у першу чергу покликані її батьки. Захист прав та інтересів дитини здійснюється її батьками через відсутність у дитини цивільної процесуальної дієздатності (ст. 47, ч. 1 ст. 59 ЦПК України).

Батьки, які представляють інтереси своєї дитини у суді, можуть вчиняти від її імені усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти дитина як особа, що бере участь у справі (ст. 64 ЦПК України). У цьому випадку батьки повинні захищати права і інтереси дітей, а не свої права і інтереси.

Малолітні та неповнолітні діти - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) у цій справі в силу віку не можуть самостійно реалізувати свої права у спірних правовідносинах щодо стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання та постачання гарячої води. Їх інтереси представляє мати ОСОБА_1 як законний представник, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 71-76).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, після залучення до участі у справі співвідповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , позивач не уточнював позовні вимоги (не змінював предмет позову), якими є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги тільки з відповідача ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , оскільки позовних вимог до малолітніх та неповнолітніх дітей, законним представником яких є ОСОБА_1 , позивач не заявляв.

Отже, стягнення заборгованості з централізованого опалення та постачання гарячої води солідарно з дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 є виходять за межі заявлених позовних вимог, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Пропорційно до частини задоволених позовних вимог, судовий збір за розгляд справи районним судом в розмірі 2 270,00 грн. та 33,00 грн. судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, сплата яких підтверджується доказами по справі, має бути стягнуто з відповідача на користь позивача. Судовий збір за розгляд справи апеляційним судом відшкодуванню відповідачу не підлягає враховуючи розмір задоволених позовних вимог (а.с. 5, 8).

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), яка діє в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 40 028,72 грн. за період з 01 березня 2019 року до 01 травня 2021 року, з яких: 1 662,99 грн. за спожиті послуги з централізованого опалення і 38 365,73 грн. за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 2 270,00 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 33,00 грн. судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова