Справа № 367/6071/23
Провадження №2/367/4857/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ частки зі спільної часткової власності,-

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ частки зі спільної часткової власності.

Дослідивши позовну заяву з додатками, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Вимоги до позовної заяви передбачені ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно до п.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №910/13737/19, провадження № 12-36гс20, зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно.

Позивачем при подачі позову, зазначено ціну позову 66 606 (шістдесят шість тисяч шістсот шість) гривень 29 копійок.

Позивач в позовних вимогах просить:

виділити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в натурі належну йому 19/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , у складі з Житлового будинку літ. «А», загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м., (приміщення 4-1 - тамбур площею 2,4 кв.м., 4-2 - кухня площею 10,2 кв.м., 4-3 - передпокій площею 12,5 кв.м., 4-4 - веранда площею 6,5 кв.м., 4-5 - житлова кімната (10,2 кв.м., 4-6 - житлова кімната площею 14,6 кв.м., 4-7 - санвузол площею 5,8 кв.м.), гараж літ. «Д», погріб літ. «З», навіс літ. «Ф», огорожа №3, вигрібна яма №8, вартістю 66 606, 29 гри., що складає 30/100 фактичної частки;

припинити право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право особистої приватної власності на 19/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , у складі з житлового будинку літ. «А», загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м., (приміщення 4-1 - тамбур площею 2,4 кв.м., 4-2 - кухня площею 10,2 кв.м., 4-3 - передпокій площею 12,5 кв.м., 4-4 - веранда площею 6,5 кв.м., 4-5 - житлова кімната (10,2 кв.м., 4-6 - житлова кімната площею 14,6 кв.м., 4-7 - санвузол площею 5,8 кв.м.), гараж літ. «Д», погріб літ. «З», навіс літ. «Ф», огорожа №3, вигрібна яма №8, вартістю 66 606, 29 грн., що складає 30/100 фактичної частки.

При цьому, позивачем долучено квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1073.60 грн. за вимоги майнового характеру, проте, матеріали позовної заяви не містять підтвердження сплати судового збору за вимогу немайнового характеру, а саме за вимогу про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Також Касаційний цивільний суд в справі №495/1706/16-ц щодо позову про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, зазначив, що наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності/суб`єктом господарювання, відповідно до договору, є звіт про оцінку майна (ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»), висновок про вартість майна є його невід`ємною частиною.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1073.60 грн.

В той час, позовна заява, не містить жодного обґрунтування щодо сплаченого судового збору та всупереч п. 9 ч.3 ст. 175 ЦПК України, та не долучено звіту про експертну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості на яку позивач посилається у позові.

Суд звертає увагу позивача, що згідно зі ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за немайнову вимогу в розмірі 1 073.60 грн.

Крім того, суд зазначає, що спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів та єдністю об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки

є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Разом з тим поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, і тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Відповідно до п.п. 4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач просить виділити йому 19/100 частин житлового будинку, що складає 30/100 фактичної частки, припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, та визнати за позивачем право особистої приватної власності на 19/100 частин житлового будинку, що складає 30/100 фактичної частки.

При цьому, позивач не вказує у позовних вимогах, право спільної часткової власності на житловий будинок кого саме із співвласників просить припинити.

Також, у позовній заяві відсутнє обґрунтування щодо того, що саме позивач має на увазі під 30/100 фактичної частки, оскільки у разі, якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, позивач у позові не вказує про ці обставини, не зазначає розмір таких часток інших співвласників.

Таким чином, позивачу необхідно, надати суду позовну заяву у новій редакції із викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із урахуванням даної ухвали, надати звіт про експертну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості на яку позивач посилається у позові, зазначити, відповідно, ціну позову на підставі відомостей звіту, а також, у разі необхідності, доплатити судовий збір, виходячи з дійсної ціни позову, визначеної на підставі звіту про оцінку, про що надати до суду оригінал квитанції, а також оригінал квитанції зі сплати судового збору за вимогу немайнового характеру.

Вказані недоліки перешкоджають відкриттю провадження у справі і підлягають усуненню.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду, враховуючи наявність підстав звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали протягом встановленого строку, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ частки зі спільної часткової власності - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду - 10 днів з дня отримання даної ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя Ю.В.Кравчук