Справа №705/4036/23
4-с/705/29/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною, в якій просив: скасувати постанову про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 51925702, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належать ОСОБА_1 ; зобов`язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з банківського рахунку, що відкритий АТ «УКРСИББАНК» IBAN НОМЕР_1 , що призначений для виплати заробітної плати на ім`я ОСОБА_1 .

У скарзі посилався на те, що 12.08.2016 було відкрито виконавче провадження № 51925702 на підставі виконавчого листа № 705/4232/16-ц від 09.08.2016 з метою стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 25.04.2022 було відкрито виконавче провадження № 68865241 на підставі виконавчого листа № 705/3627/18 від 10.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 704 грн 80 коп. 08.03.2023 було відкрито виконавче провадження № 71224255 на підставі виконавчого листа № 705/3627/18 від 07.03.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 14.06.2016 по 01.07.2018 у сумі 14324 грн 32 коп.

27.04.2023 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кокот Н.В. було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 51925702, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 05.05.2022 було винесено аналогічну постанову у виконавчому провадженні № 68865241.

В результаті цього було арештовано його рахунок, відкритий АТ «УКРСИББАНК» IBAN НОМЕР_1 , що призначений для виплати заробітної плати на ім`я ОСОБА_1 .

Також на його утриманні знаходиться бабуся, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсіонер, яка не має достатніх коштів самостійно себе забезпечувати.

Наразі він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 і заробітні виплати він отримує безпосередньо на банківський рахунок в АТ «УКРСИББАНК», так як його цільове використання призначене саме для зарахування заробітної плати.

У скарзі ОСОБА_1 акцентував увагу на тому, що державний виконавець виніс дану постанову, не пересвідчившись, чи є даний рахунок зі спеціальним режимом користування, а отже, фактично позбавив його можливості отримувати заробітну плату.

29.08.2023 головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано до суду пояснення на скаргу ОСОБА_1 , в якому вона просила ухвалити законне та обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, яким відмовити у розгляді скарги ОСОБА_1 та закрити провадження у справі у зв`язку з пропущенням строку на оскарження. У поясненні зазначено, що сукупний розмір боргу ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях № 51925702, № 68865241 та № 71224255 станом на 23.08.2023 складає 63846 грн 07 коп. 13.04.2023 боржник звернувся із заявою про надання копії постанов про відкриття виконавчих проваджень та 18.04.2023 на його адресу було направлено копії всіх постанов про відкриття виконавчих проваджень, які вручено особисто 24.04.2023, а тому строк оскарження закінчився 05.05.2023.

31.08.2023 стягувач ОСОБА_2 подала до суду пояснення на скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначила, що ОСОБА_1 пропустив строк для звернення до суду із скаргою. Також, починаючи з 2018 року, ОСОБА_1 злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням суду на утримання сина ОСОБА_3 , 2008 р.н., що призвело до виникнення заборгованості, чим порушує право дитини на повноцінне життя. Упродовж цих років свідомо приховував факт доходів. Починаю з січня 2018 року має офіційне місце роботи, про яке нікого не повідомляв. Знаючи про свій обов`язок, щодо сплати аліментів на утримання сина та погашення заборгованості, добровільно рішення суду не виконував.

Скаржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, 15.08.2023 до суду надійшла його заява, в якій він просив провести розгляд скарги без його участі.

Представник Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та стягувач у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду скарги повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі скаржника, представника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) та стягувача, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають виконавчі провадження: № 51925702, відкрите 12.08.2016 на підставі виконавчого листа № 705/4232/16-ц від 09.08.2016, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; № НОМЕР_3 , відкрите 25.04.2022 на підставі виконавчого листа № 705/3627/18 від 10.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 704 грн 80 коп.; № 71224255, відкрите 08.03.2023 на підставі виконавчого листа № 705/3627/18 від 07.03.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 14.06.2016 по 01.07.2018 у сумі 14324 грн 32 коп.

Постановою головного державного виконавця Кокот Н.В. у виконавчому провадженні № 51925702 про арешт майна боржника від 27.04.2023 накладено арешт на грошові кошти, шо містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 186652,82 грн.

Також постановою головного державного виконавця Кокот Н.В. у виконавчому провадженні № 68865241 про арешт майна боржника від 05.05.2023 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 975,28 грн.

У поясненні головний державний виконавець зазначила, що 13.04.2023 боржник звернувся із заявою про надання копії постанов про відкриття виконавчих проваджень та 18.04.2023 на його адресу було направлено копії всіх постанов про відкриття виконавчих проваджень, які вручено особисто 24.04.2023, а тому строк оскарження закінчився 05.05.2023. На цих підставах просила суд закрити провадження у справі у зв`язку з пропущенням строку на оскарження.

До пояснення головним державним виконавцем долучено листа, адресованого 06.04.2023 ОСОБА_1 , в якому повідомлено останнього про наявність постанов про накладення арешту на кошти боржника. При цьому не долучено жодних доказів направлення зазначеного листа боржнику.

Також додано листи від 18.04.2023 про направлення ОСОБА_1 копій постанов про відкриття всіх виконавчих проваджень. Долучений Список групованих відправлень № 5621, де за порядковим номером 10 значиться ОСОБА_1 , але що саме йому було направлено 24.04.2023 та вручено 24.04.2023, суду не надано.

За таких обставин посилання головного державного виконавця про пропущення ОСОБА_1 строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця суд вважає безпідставними.

У скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що внаслідок постанов головного державного виконавця про арешт коштів боржника було арештовано рахунок, відкритий АТ «УКРСИББАНК» IBAN НОМЕР_1 , що призначений для виплати заробітної плати на ім`я ОСОБА_1 . До скарги ним додано скрин-шоти із зазначенням номеру рахунку та історію операцій за цим картковим рахунком.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то у відповідності до статті 36 Закону № 1404-VIII розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону № 1404-VIII про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону № 1404-VIII).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (абзац перший частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункт 7.13 постанови).

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається Законом № 1404-VIII та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції, у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону № 1404-VIII).

При цьому у відповідності до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції. Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відрахування, зокрема із заробітної плати, насамперед здійснюють підприємства установи та організації тощо, які й здійснюють нарахування цих виплат і відповідно частини першої статті 70 Закону № 1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь-яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 905/361/19, а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 в справі № 756/8815/20.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у в справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) викладено висновки про те, що передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Вищезазначені висновки також викладено у постанові Верховного Суду від 17.06.2022 у справі № 203/4803/21.

При вирішенні вимоги щодо скасування постанови про арешт коштів боржника суд виходить з такого.

Згідно з частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 447, ст. 451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З матеріалів скарги вбачається, що рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий АТ «УКРСИББАНК» на ім`я ОСОБА_1 , призначений для виплати заробітної плати. Відомості про зарахування інших коштів суду надані не були.

Зі скарги ОСОБА_1 та з пояснення головного державного виконавця Кокот Н.В. не вбачається, що ОСОБА_1 повідомляв виконавця про призначення рахунку, на який накладено арешт.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що при накладенні арешту на грошові кошти відповідно до постанови від 27.04.2023 головний державний виконавець за відсутності інформації про правовий режим рахунку, що належить боржнику ОСОБА_1 , діяла правомірно, однак, зважаючи на те, що рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий АТ «УКРСИББАНК» на ім`я ОСОБА_1 , є рахунком зі спеціальним режимом використання, а саме для зарахування заробітної плати, такий арешт підлягає скасуванню.

При цьому суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 в частині скасування постанови про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 51925702, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, що належать ОСОБА_1 , оскільки така постанова винесена головним державним виконавцем правомірно, з метою дієвості виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кокот Н.В. зняти арешт з банківського рахунку, що відкритий АТ «УКРСИББАНК» IBAN НОМЕР_1 та призначений для виплати заробітної плати на ім`я ОСОБА_1 .

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Уразі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І.Єщенко