ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1304/23
провадження № 2/753/2814/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Боклач А.Є., представника позивача - адвоката Гаро Г.О., представника відповідача - адвоката Савелової Ю.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гаро Ганни Олександрівни про забезпечення позову у справі № 753/1304/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбного договору та договорів дарування, поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним шлюбного договору та договорів дарування від 19.02.2020 і поділ спільного майна подружжя, в якому просить:

1. визнати недійсним шлюбний договір від 19.02.2020, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафоновим С.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 214;

2. визнати недійсним договір дарування гаражного боксу від 19.02.2020, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафоновим С.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 215;

3. визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 19.02.2020, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафоновим С.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 218;

4. визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

- гаражний бокс № НОМЕР_1 блок № НОМЕР_2 , що розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Захисник» (Дарницький район) за адресою: АДРЕСА_2 з надбудовою та підвалом, загальною площею 55,5 кв.м.;

- автомобіль марки ZX AUTO, модель - LANDMARK, 2006 року випуску, тип - загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

- майнові права, набуті за договором № 54-1412/2018-3 про участь у Фонді фінансування будівництва для будівництва 3-кімнатної квартири у ЖК «Злагода» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,62 кв.м. укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Житло-капітал».

5. У порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя:

Визнати за ОСОБА_2 право власності на:

- гаражний бокс № НОМЕР_1 блок № НОМЕР_2 , що розташований в Гаражно-будівельному кооперативі «Захисник» (Дарницький район) за адресою: АДРЕСА_2 з надбудовою та підвалом, загальною площею 55,5 кв.м.;

- автомобіль марки ZX AUTO, модель - LANDMARK, 2006 року випуску, тип - загальний легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

- майнові права, набуті за договором № 54-1412/2018-3 про участь у Фонді фінансування будівництва для будівництва 3-кімнатної квартири у ЖК «Злагода» за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,62 кв.м. укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Житло-капітал».

6. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію різниці вартості виділеного майна у розмірі 1 860 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач приховала факт інвестування нею в будівництво спільних коштів, про яке позивач дізнався лише після укладання шлюбного договору та договорів дарування.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2023 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/1304/23 за цим позовом за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання.

У судовому засіданні 1 серпня 2023 року представник позивача - адвокат Гаро Г.О. подала заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 , а саме на:

- земельну ділянку за адресою: Київська обл., Броварський р., с/рад Семиполківська, кадастровий номер: :01:054:0152, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12, площа (га): 0,1, дата державної реєстрації земельної ділянки: 15.02.2016, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області, цільове призначення: для індивідуального садівництва;

- гараж № НОМЕР_1 блок № НОМЕР_2 , загальна площа (кв.м): 55.5, адреса: м. Київ, «Захисник» гаражно-будівельний кооператив (Дарницький р-н), гараж НОМЕР_1 , адреса ГК: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

- 1/2 частку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:002:0082, площа (га): 0.5175, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09;

- 1/2 частку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:002:0081, площа (га): 0.25, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09;

- 1/2 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , зі складовими частинами: споруда, сарай, Б; споруда, сарай, В, споруда, погріб, Пг, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09,

та заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження належного їй нерухомого майна.

Мотивуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що відповідачка разом з сином сторін вже тривалий час проживає за кордоном, невідомо, чи планує вона повертатися в Україну, а тому не виключено, що після отримання інформації про відкриття провадження у справі з метою ухилення від подальшого виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог може продати чи іншим чином відчужити належне їй майно, а сама переховуватися від виконання рішення суду поза межами України, що значно ускладнить процес пошуку її майна і доходів та виконання рішення в частині стягнення грошової компенсації.

Крім цього, у власності відповідача перебувають об`єкти нерухомого майна, набуті нею на підставі оспорюваного договору, а тому разі задоволення позову і визнання недійсними договорів відповідні об`єкти мають бути повернуті у власність позивача. Позивач вважає, що в разі невжиття судом заходів забезпечення позову ефективний захист та поновлення порушених прав позивача може бути істотно ускладненим чи унеможливленим у разі, якщо відповідачка відчужить спірне майно.

Дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для ефективного захисту прав або інтересів позивача. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як слідує з матеріалів справи, предметом позову у цій справі є визнання недійсними шлюбного договору, яким сторони визначили правовий режим майна кожного з подружжя, яке набуто як до, так і після реєстрації шлюбу, визнання недійсними договорів дарування гаражного боксу 116 та земельної ділянки з кадастровим номером :01:054:0152; визнання спільною сумісною власністю сторін, зокрема, гаражного боксу 116 та поділ спільного майна подружжя, у порядку якого позивач просить стягнути з відповідача компенсацію різниці вартості виділеного майна у розмірі 1860000, грн.

Суд вважає, що через ризик можливого подальшого відчуження цього спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, або його обтяження іншим чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Те, що особа ще не вчинила дії, які могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідача як власника наявна можливість вільно розпорядитись спірним нерухомим майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Враховуючи, що позивачем пред`явлено позов про визнання недійсним договорів дарування майна, а тому ймовірне рішення про задоволення позову в цій частині може мати наслідком зміну власника такого майна, суд дійшов висновку, що заявником доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі у разі відчуження відповідачем спірного майна, ускладнення захисту прав та інтересів заявника без вжиття таких заходів, та про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд враховує, що правовим наслідком недійсності договорів відповідно до положень статті 216 ЦК України є обов`язок кожної із сторін повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а тому наявний зв`язок між арештом цього майна та позовними вимогами, які пред`явлені позивачем. Суд також вважає такі заходи співмірними оскільки арешт майна, щодо якого між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача або інших осіб, яке носить тимчасовий характер.

Водночас щодо накладення арешту на інше майно відповідача, а саме частки відповідача у земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:002:0082, земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :02:002:0081 та частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , суд вважає, що на цій стадії розгляду справи позивачем не доведено зв`язку між такими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимоги, оскільки відомостей про спір щодо цих об`єктів нерухомого майна матеріали позовної заяви не містять, а накладення арешту на належне відповідачу майно з метою забезпечення майбутнього відшкодування позивачеві компенсації різниці вартості виділеного майна суд вважає передчасним з огляду на (1) відсутність відомостей щодо вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт, і, як наслідок, недоведеності позивачем співмірності застосовуваного заходу забезпечення та (2) невинятковість запропонованого позивачем варіанту поділу спільного майна подружжя.

Щодо іншої вимоги заяви, суд вважає, що накладення арешту на майно в повній мірі запобігає можливим ризикам ускладнення виконання рішення суду.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність на цій стадії розгляду справи підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, з огляду на відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Керуючись статтями 2, 149, 152, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Гаро Ганни Олександрівни про забезпечення позову у справі № 753/1304/23 задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку за адресою: Київська обл., Броварський район, с/рада Семиполківська, кадастровий номер: :01:054:0152, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 12, площа (га): 0,1, дата державної реєстрації земельної ділянки: 15.02.2016, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області, цільове призначення: для індивідуального садівництва, та гараж № НОМЕР_1 блок № НОМЕР_2 , загальна площа (кв.м.): 55,5, адреса: м. Київ, «Захисник» гаражно-будівельний кооператив (Дарницький р-н), гараж НОМЕР_1 , адреса ГК: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

В іншій частині - у задоволенні заяви відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_6 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Повний текст ухвали складений 11 вересня 2023 року.

Суддя О. В. Якусик