Справа № 369/4398/23
Провадження №2/369/3590/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гірича Геннадія Миколайовича про забезпечення позову у цивільній справі № 369/4398/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, пов`язаних з неналежним виконанням договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гірич Г.М. звернувся через підсистему «Електронний суд» до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 226,6 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 та заборонити її відчуження, а також накласти арешт на 0,044 га (4,45% або 4/1038) земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0030, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, площа 0.1038 га, за адресою АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 та заборонити її відчуження.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 (далі позивач) та ОСОБА_2 (далі відповідач) -19.12.2020 року уклали попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири, (далі -Договір).

Відповідно до п. 1 Договору у строк до 30.08.2021 року ОСОБА_2 (відповідач) зобов`язався передати у власність ОСОБА_1 (позивачу), з укладанням договору купівлі-продажу, а Позивач, зобов`язався прийняти та оплатити квартиру АДРЕСА_3 Бучанського району (до перейменування Києво-Святошинського району) Київської області, по вулиці Кошова під № 102 (сто два) та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, електроенергії, газопостачання), у порядку та на умовах, передбачених відповідно цим та основним договором.

Пунктом 4 Договору зазначено, що на підтвердження намірів сторін покупець (Позивач) передав, а продавець (Відповідач) прийняв грошову суму в розмірі 22 176 (двадцять дві тисячі сто сімдесят шість) доларів США.

Відповідно до п. 3 Договору ціна продажу квартири за домовленістю сторін, складала 22 176 доларів США.

Із вище зазначеного випливає, що позивачкою, була сплачена ціна квартири 100% вартості квартири, авансовим платежем.

При цьому, Відповідач, не запропонував Позивачу, укласти основний договір купівлі-продажу вище згаданої квартири у строки визначені попереднім договором - до 30.08.2021 року, оскільки на теперішній час ОСОБА_2 (відповідач) багатоповерховий будинок на земельній ділянці площею 0,1038 га, кадастровий номер :03:006:0030, що знаходиться у АДРЕСА_2 не побудував, підключення до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, електроенергії, газопостачання) не здійснив.

Відповідно до п. 5 договору Відповідач зобов`язався повернути аванс - 22176 доларів США у місячний строк, тобто до 30 вересня 2021 року.

Разом з тим і на даний час відповідач, не зважаючи на наявність судового провадження, не має намірів повертати кошти (аванс) самостійно.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки: 346150570 від 12.09.2023 року за Відповідачем ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрована на праві приватної власності земельна ділянка кадастровий номер: :03:006:0030, площа (га): 0.1038, Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: АДРЕСА_2 та відповідно до актуальної інформації на неї накладено арешт - ухвала суду, серія та номер: 369/7458/23, видавник: Києво-Святошинський районний суд Київської області; відомості з ДЗК, серія та номер: 64093082, виданий 29.05.2023, видавник: Державний земельний кадастр.

Тобто на земельну ділянку на якій розташований недобудований багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 в будівництво якого часка коштів вкладена мною Позивачкою, а саме у сумі 22176 доларів США н, що еквівалентно 810 976 грн. 32 коп. основний борг.

Між цим вартість же 46,2 м. кв. земельної ділянки кадастровий номер: :03:006:0030, загальна площа (га): 0.1038 - становить 165 453.95грн., а часка, яка мені належала б при укладенні основного договору купівлі продажу квартири, становила б орієнтовно 0,044 га або 4,45%.(46,2/1038).

Крім того, з довідки № 345248786 від 05.09.2023 року вбачається, що за Відповідачем зареєстровані 20 об`єктів й серед них на праві власності квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 226,6 кв.м., а 46,2 кв.м. квартири АДРЕСА_4 становить орієнтовно 1/5 частини (226,6/46,2).

Враховуючи доступну інформацію з ЄРБ, вбачається, що відносно Відповідача вчиняються виконавчі дії по ВП №72461783, 72672336, 72672445 та нерухоме майно, яке належить відповідачу може бути реалізоване на прилюдних торгах, що може в подальшому утруднити виконання рішення суду у даній справі, а бо ж стане реально неможливим, у випадку задоволення позову.

Оскільки справа №369/4398/23 розглядається тривалий час з вини Відповідача, майно, яке належить відповідачу може бути відчужене й без його участі, а тому вважаю, що є всі правові підстави для вжиття заходів судом.

При цьому таке забезпечення позову буде спів мірним із заявленими позовними вимогами.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Виходячи з зазначених норм чинного законодавства України, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що заявлені вимоги є співмірними даному виду забезпечення позову, враховуючи те, що, очевидно, вартість нерухомого майна (за його наявності) є більшою ніж сума авансового внеску за попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу квартири.

Водночас, у даному випадку не вбачається співмірності між заходом забезпечення позову, який позивач просить застосувати та позовними вимогами.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано доказів забезпечення позову, є співмірним із заявленими позивачем вимогам. Суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить права інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову, та співмірності відносно заявлених вимог ціні позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 258, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гірича Геннадія Миколайовича про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Янченко