Ухвала

14 вересня 2023 року

місто Київ

справа № 183/5768/19

провадження № 61-10815ск23

Верховний Суд, який діє у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року, додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Базилєв Станіслав Петрович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , у вересні 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Базилєв С. П., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , просила визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 22 серпня 2019 року з підстав зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною (стаття 232 ЦК України).

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою від 03 березня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області залучив до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , іншу особу - ОСОБА_1 .

Рішенням від 29 вересня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням від 17 жовтня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області задовольнив заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Суд ухвалив додаткове рішення у справі № 183/5768/19, стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати, які складаються з судового збору, у розмірі 768, 40 грн та на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн.

Постановою від 21 березня 2023 року Дніпровський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року та додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року - без змін.

Суд поновив дію додаткового рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року.

Ухвалою від 24 квітня 2023 року Верховний Суд визнав неподаною та повернув ОСОБА_1 її касаційну скаргу.

Ухвалою від 21 червня 2023 року Верховний Суд визнав неподаною та повернув ОСОБА_1 її касаційну скаргу.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивачка ОСОБА_1 20 липня 2023 року із використанням засобів електронного зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року, додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким позов її задовольнити, відмовити у задоволенні вимог про стягнення з неї відшкодування витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 09 серпня 2023 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу та надав заявнику строк для усунення її недоліків.

Заявник 22 серпня 2023 року із використанням засобів електронного зв`язку направила до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року, додаткового рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, вивчивши касаційну скаргу та заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами, зробив висновок, що касаційну скаргу ОСОБА_1 потрібно вважати неподаною та повернути заявнику, оскільки недоліки касаційної скарги не усунуто.

Залишаючи без руху касаційну скаргу, Верховний Суд зазначив, що таке процесуальне звернення подано без дотримання вимог процесуального закону: ОСОБА_1 , пропустивши визначений процесуальним законом строк на звернення із касаційною скаргою, не навела у касаційній скарзі відомості про поважні причини такого пропуску.

Тож Суд визначив ОСОБА_1 обов`язок надати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій, у якому навести відомості про поважні причини пропуску такого строку та надати докази на їх підтвердження.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Порядок і строки подання касаційної скарги визначено положеннями частин першої-третьої статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Усуваючи недоліки касаційної скарги та направляючи до суду клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги, заявник обґрунтовувала його тим, що вперше вона звернувся із касаційною скаргою на оскаржувані рішення із застосуванням засобів електронного зв`язку 20 квітня 2023 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року, додаткового рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року (провадження № 61-5644ск23). Втім, її касаційну скаргу Верховний Суд повернув через недотримання процесуальних вимог звернення із касаційною скаргою, а саме до касаційної скарги не було надано належних доказів на підтвердження повноважень представника Мірошниченко Л. В.

Після повторного звернення із касаційною скаргою

(провадження № 61-6109ск23) в межах розумного строку для такого звернення Верховний Суд ще раз повернув таку скаргу у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 у доданому до касаційної скарги клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій не навела поважних причин пропуску такого.

Заявник просила врахувати, що ухвалу про повернення касаційної скарги, поданої вдруге, Верховний Суд постановив 21 червня 2023 року, повторно із касаційною скаргою заявник звернулася 20 липня 2023 року, тобто втретє касаційну скаргу вона направила у межах розумного строку (протягом тридцяти днів).

Додатково ОСОБА_1 стверджувала, що підставою для поновлення строку касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій є ненаправлення їй судами копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, що свідчить про те, що початок перебігу строку касаційного оскарження не розпочався. На думку заявниці, навіть ознайомлення її представника із повним текстом постанови на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (яке відбулося 23 березня 2023 року) та ознайомлення із матеріалами справи (15 червня 2023 року) не можна вважати початком перебігу такого строку.

Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

За правилом частин першої, другої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Згідно із загальним правилом частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до пункту 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41, ордер має містити такі реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав; номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер; обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги; дату видачі ордера; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер, виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»); підпис керівника адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/адвокатським об`єднанням.

Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 21 березня 2023 року, вперше касаційну скаргу ОСОБА_1 подала 20 квітня 2023 року, отже у межах строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій. Вдруге із касаційною скаргою заявник також звернулася у межах розумного строку 27 квітня 2023 року. Втім, Верховний Суд наголошує на тому, що ці касаційні скарги Суд повертав, оскільки, звертаючись до Верховного Суду із касаційною скаргою вперше, документи на підтвердження повноважень представника Мірошниченко Л. В., а саме ордер адвоката Базюкевича Є. В. на представлення інтересів не відповідав вимогам частини четвертої статті 62, частини третьої статті 392 ЦПК України та частини другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відтак касаційна скарга була підписана особою, яка не мала на це права.

Вдруге Верховний Суд повернув касаційну скаргу у зв`язку із тим, що заявниця не навела поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Статтею 44 ЦПК України передбачено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час звернення із касаційною скаргою сторони зобов`язані дотримуватися імперативних приписів закону, якими визначені вимоги щодо оформлення такої касаційної скарги. Враховуючи, що правом сторони під час подання касаційної скарги є залучення представника, тому мають бути дотримані вимоги щодо підтвердження повноважень на звернення з касаційною скаргою. Наведення як поважної причини пропуску строку, яка є достатньою для повторного звернення із касаційною скаргою, недотримання заявником вимог, встановлених процесуальним законом, для оформлення касаційної скарги (відсутність підтвердження повноважень на звернення з касаційною скаргою), відхиляється Верховним Судом є безпідставним.

Оскільки допущення помилки під час попереднього звернення із касаційною скаргою зумовлено неуважністю представника Мірошниченко Л. В., а у клопотанні, яке направлене до Суду на виконання вимог ухвали від 09 серпня 2023 року про залишення без руху касаційної скарги, не наведені будь-які доводи, які б свідчили про наявність інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому Верховний Суд не встановив правових підстав для задоволення клопотання про поновлення пропущеного заявником процесуального строку для звернення з цією касаційною скаргою, що зумовлює настання певних наслідків, зокрема визнання наведених заявником причин пропуску такого строку неповажними, а також повернення касаційної скарги.

Додатково Верховний Суд наголошує, що посилання ОСОБА_1 як на підставу для поновлення строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій на те, що суди не направили їй копію оскаржуваного рішення, не заслуговує на увагу, оскільки заявник самостійно зазначила, що її представник 23 березня 2023 року на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень ознайомився із його повним текстом, що свідчить про її обізнаність про наявність оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та зловживання наданими їй процесуальними правами.

Вочевидь, повернення касаційної скарги, неналежно оформленої, не приводить до переривання такого процесуального строку звернення до Верховного Суду, а відтак і до початку перебігу цього строку заново.

Загальні висновки

Верховний Суд встановив, що заявник не усунула недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2023 року, не навела поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Викладене дає підстави для висновку, що станом на 14 вересня 2023 року вимоги ухвали Верховного Суду від 09 серпня 2023 року ОСОБА_1 не виконала.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений Верховним Судом строк, станом на 14 вересня 2023 року, недоліки касаційної скарги заявник не усунула, підстави для продовження строку усунення недоліків відсутні, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявникові.

Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року, додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Базилєв Станіслав Петрович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору дарування, вважати неподаною та повернути заявникові.

Роз`яснити заявникові право повторного звернення з касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний