ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Сотнікової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2023 року,

встановив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі за текстом ГУ ПФУ в Донецькій області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 , після смерті якої залишилась спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії, яка нараховувалась останній до дня її смерті та зберігається в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області.

В листопаді 2020 року представник позивачки отримала у приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижкова О.О. свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 листопада 2020 року, яка складається з недоотриманої пенсії станом на 22 жовтня 2020 року за період з 04 жовтня 2017 року по 29 лютого 2020 року в розмірі 49 803,69 гривень, та, згідно довідки, виданої пенсійним органом 22 жовтня 2020 року за № 0574-07-8/14653, належить спадкодавцю.

Однак, зазначила, що надана приватному нотаріусу інформація стосовно розміру недоотриманої пенсії її матері не відповідає дійсності, оскільки Пенсійний фонд припинив виплачувати пенсію з березня 2016 року. Таким чином, відповідачем невірно вказаний на запит нотаріуса період нарахування пенсії ОСОБА_2 та відповідно розмір заборгованості по їх виплаті померлій, на отримання якого наразі претендує позивачка, як спадкоємець за законом.

Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують її права та інтереси.

Стосовно виплати недоотриманої пенсії матері позивачки, остання зверталась до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, де ОСОБА_2 перебувала на обліку як пенсіонер ВПО, та який незаконно виплатив їй заборгованість в меншому розмірі.

У зв`язку з зазначеним, просила суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, щодо не надання приватному нотаріусу Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижкову О.О. інформації щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , яка була їй нарахована, але не отримана за своє життя; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надати приватному нотаріусу Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижкову О.О. довідку про розмір пенсії ОСОБА_2 , яка була їй нарахована за період з 01 березня 2016 року по 05 лютого 2020 року, але не отримана за своє життя.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2023 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 17 квітня 2023 року) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у ненаданні приватному нотаріусу Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижкову О.О. інформації щодо розміру недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 03 жовтня 2017 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сформувати та направити приватному нотаріусу Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижкову О.О., для включення до складу спадщини після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку про суму недоотриманої за життя пенсії померлої ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 03 жовтня 2017 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 гривень.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції критично поставився до посилання відповідача на приписи ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дійшовши висновку, що зазначена норма Закону регулює питання щодо виплати пенсії саме пенсіонерові за минулий час, яку він не отримав з власної вини чи з вини органу, а не щодо отримання недоодержаної пенсії, що залишилася після смерті пенсіонера членами його сім`ї чи на підставі свідоцтва про право на спадщину. Також суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно було надано довідку приватному нотаріусу, щодо періоду та розміру недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі якої нотаріусом 23 листопада 2020 року було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом за період з 04 жовтня 2017 року по 29 лютого 2020 року, розмір якої за вказаний період склав 49 803,69 гривень. Тому вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню в частині визначення спірного періоду, який є з 01 березня 2016 року по 03 жовтня 2017 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на безпідставність рішення суду та таке, що винесене з порушенням норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Лиман та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За життя ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталася. Пенсійна справа знята з обліку з 01 березня 2020 року у зв`язку зі смертю пенсіонерки 05 лютого 2020 року. У жовтні 2020 року на запит приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижкова О.О. Головним управління надана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в розмірі 49 803,69 гривень за період з 04 жовтня 2017 року по 29 лютого 2020 року з урахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 15 грудня 2020 року ОСОБА_3 через довірену особу звернулась щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . У березні 2021 року Головним управлінням здійснена виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера у розмірі 46 157,94 гривень, а саме за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, що відповідає приписам ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому за спадковою справою сума недоотриманої пенсії відсутня. При ухваленні оскаржуваного рішення суд посилається на положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не приймає до уваги положення ст. 46 цього Закону. Враховуючи викладене, скаржник вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 24 листопада 2021 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву, в якій вона просила визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 , спадкоємцю ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , її недоотриману пенсію за весь період заборгованості та стягнути на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 за весь період заборгованості з урахуванням раніше виплачених сум.

Натомість, судом першої інстанції розглянуто позовні вимоги, які нею було заявлено до їх уточнення позивачем.

Отже, судом першої інстанції залишено поза увагою вимоги ОСОБА_1 , які вона виклала в уточненій позовній заяві, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи та порушення норм матеріального права.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01 квітня 2020 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. від 23 листопада 2020 року та зареєстрованого в реєстрі за № 3359 слідує, що спадкоємцем, зазначеним у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії за період з 04 жовтня 2017 по 29 лютого 2020, яка зберігається в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, і належить спадкодавцю на підставі довідки, виданої Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 22 жовтня 2020 №0574-07-8/14653. Згідно цієї довідки сума недоотриманої пенсії складає 49803,69 гривень. Загальна вартість спадкового майна складає 49803,69 гривень.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.06.2021 № 0500-1502-8/20887, наданого на адвокатський запит представника позивачки адвоката Завгородньої Ю.О., останню було повідомлено, що ОСОБА_2 знаходилася на обліку та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 № 1058-IV, як внутрішньо переміщена особа в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Згідно матеріалів, пенсійна справа знята з обліку у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 05 лютого 2020 року. 15 грудня 2020 року ОСОБА_4 на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 звернулась до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 . Вказав, що частиною 1 статті 46 Закону України № 1058 передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Отже, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки. Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України № 1058 період недоотриманої пенсії склав з 14 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 року. Недоотримана пенсія, що належала померлій ОСОБА_2 за період з 14 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 року управлінням виплачена в березні 2021 року відповідно до ст. 46 Закону № 1058.

Згідно спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відповідною заявою про прийняття спадщини звернулася її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 23 листопада 2020 року приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. видане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 3359. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з недоотриманої пенсії станом за період з 04 жовтня 2017 року по 29 лютого 2020 року, яка зберігається в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, і належить спадкодавцю на підставі довідки, виданої Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 22 жовтня 2020 № 0574-07-8/14653. Згідно цієї довідки сума недоотриманої пенсії складає 49803,69 гривень. Загальна вартість спадкового майна складає 49803,69 гривень.

Відповідно довідки від 16 грудня 2021 року, наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розміру призначеної, виплаченої та невиплаченої пенсії за життя ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 29 лютого 2020 року, з якої слідує, що розмір призначеної пенсії за вказаний період становить 76295,29 гривень, розмір фактично виплаченої пенсії складає 63589,57 гривень, розмір невиплаченої пенсії становить 12705,72 гривень.

Таким чином, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Конституцією України (ст. 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За викладених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивачка має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, відповідачем було зменшено період недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що суперечить вимогам чинного законодавства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача і є його процесуальним обов`язком.

Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправною відмову ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 , спадкоємцю ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману пенсію за весь період заборгованості та стягнути на її користь недоотриману пенсію за весь період заборгованості з урахування раніше отриманих сум, позивачкою не конкретизований період заборгованості та сума, яку вона просить стягнути.

В матеріалах справи міститься довідка від 16 грудня 2021 року щодо пенсії ОСОБА_2 , надана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідно до якої вбачається, що за період з квітня 2017 року по грудень 2017 року наявні відомості в графах «розмір невиплаченої пенсії» - 12 705, 72 гривень. Інший період, на який посилається позивачка, згідно відомостей з довідки оплачений. (а.с. 31-33)

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже з відповідача на користь позивачки, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 151,18 гривень (908 х 16,65%).

Також, відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в сумі 1362 гривень. (а.с. 136)

З урахуванням часткового задоволення вимог апеляційної скарги відповідача з позивача на користь відповідача у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягає стягненню 1135,23 гривень (1362 х (100%-16,5%)).

Відповідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З огляду на викладене, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 984,05 гривень (1135,23 151,18).

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 , спадкоємцю після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриманої пенсії за період з 01 квітня 2017 року по 13 грудня 2017 року неправомірною.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , недоотриману пенсію ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2017 року по 13 грудня 2017 року в сумі 12 705,72 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України у відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 984,05 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 13 вересня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста