Єдиний унікальний номер судової справи: 490/5935/22
Номер провадження: 22-ц/812/804/23 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,

за участю: представника позивачки - адвоката Пірога С.В., представника відповідача - адвоката Савицької О.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в його інтересах

адвокатом Савицькою Ольгою Едуардівною

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Чулупа О.С. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що 06 серпня 2022 року відбулося залиття її квартири АДРЕСА_1 . Згідно Акту про залиття квартири АДРЕСА_2 , складеного 18 серпня 2022 року, причиною залиття квартири став аварійний прорив на внутрішньо квартирній мережі холодного водопостачання в кухні квартири АДРЕСА_3 , що належить відповідачу. Внаслідок залиття, у квартирі позивачки залито стелю і стіни в кімнаті, кухні, коридорі, санвузлі, пошкоджено електромережу квартири, у тому числі й електролічильник. На стелі та стінах жовті плями від затоплення, шпалери на стінах відпали, шпаклівка кришиться і відпадає шматками, відкоси віконних отворів позатікали та на них утворились іржаві плями та потьоки. Вказані пошкодження підтверджуються висновком суб`єкта оціночної діяльності, що є складовою частиною «Звіту про оцінку ринкової вартості збитків, нанесених в результаті залиття приміщень квартири першого поверху п`ятиповерхового житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_4 ». Ринкова вартість збитків, що виникли від залиття квартири становить 129 440 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача 129 440 грн в рахунок відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири, а також 5000 грн за проведення незалежної оцінки ринкової вартості збитків, а всього 134 440 грн. Також просила вирішити питання про судові витрати та стягнути з ОСОБА_1 судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн.

У відзиві на позов, представник відповідача - адвокат Савицька О.Е. зазначала, що ОСОБА_1 дійсно є власником квартири АДРЕСА_3 . Відповідач позовні вимоги не визнає, вважає, що війна є форс - мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), а тому є підстави для звільнення від відповідальності. Зазначає, що сам ОСОБА_1 виїхав з ОСОБА_3 ще в березні 2022 року та й досі перебуває за межами країни через активні бойові дії на території Миколаєва та області.

У відповіді на відзив на позов представник позивачки заперечував проти доводів відповідача та просить не брати їх до уваги.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 129 440 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, відповідачем не доведено факту відсутності його вини у залитті квартири належній позивачці, а відтак вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 129 440 грн є обґрунтованими. У задоволенні вимоги про стягнення вартості проведеної експертизи в розмірі 5 000 грн. відмовлено, оскільки позивачем не надано доказів сплати коштів за проведення оцінки. Відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з відсутності платіжних документів про оплату таких послуг.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що документи на підставі яких ухвалено рішення про стягнення матеріальної шкоди, зокрема, акт обстеження квартири позивачки складено з порушенням норм діючого законодавства. Зауважує, що до його квартири комісія не заходила, а тому висновок про те, що залиття відбулося саме з причин аварії внутрішньої розводки мережі холодного водопостачання в його квартирі є хибним. Зазначає, що матеріали справи не містять висновку експерта, з якого б можливо було встановити причину затоплення квартири позивачки, а також розмір заподіяної майнової шкоди. Вважає, що надані позивачем докази не підтверджують його вини у затопленні квартири позивачки, а наданий кошторис витрат на ремонт квартири не відображає дійсного розміру збитків, не містить висновків щодо характеру пошкоджень в квартирі позивачки, причин їх виникнення і їх наслідків для руйнування квартири.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_5 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06 вересня 2016 року.

Вказана квартира розташована на першому поверсі п`яти поверхового будинку та складається з однієї кімнати, загальної площею 30,4 кв.м.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_6 на третьому поверсі та зареєстрований в ній.

18 серпня 2022 року комісією з числа працівників ТОВ «КК Південна1» в складі майстра дільниці ОСОБА_4 , слюсаря-сантехніка - ОСОБА_5 та власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 складено акт про залиття квартири АДРЕСА_2 , в якому зазначено, що в результаті обстеження встановлено наступне: квартира АДРЕСА_5 . 06.08.2022 року відбулось залиття квартири з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 . Наслідок аварії - залиття стелі (кімнати, кухня, коридор, санвузол) загальною площею орієнтовно 22 кв.м. Площа залиття стін - 20 кв.м. Внаслідок залиття пошкоджено внутрішні електронні мережі квартири, прибори обліку електричної енергії, підлога в кімнаті, кухні, коридорі та санвузлі. Причина залиття внутрішньо квартирна розводка мережі холодного водопостачання квартири АДРЕСА_3 , аварійний прорив на кухні.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності від 19 вересня 2022 року визначено ринкову вартість збитків, що виникли від залиття квартири АДРЕСА_5 , яка становить 129 440 грн.

Згідно дефектного акту від 07 вересня 2022 року на поточний ремонт квартири АДРЕСА_5 , в якому міститься перелік робіт та витрат, які необхідні для проведення ремонту у вищевказаній квартирі, а саме ремонтні роботи слід проводити щодо підлоги, стелі, стін, дверей, площі які співпадають з даними, які містяться в акті від 18 серпня 2022 року.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Як на підставу завдання своїх вимог позивачка посилається на те, що внаслідок залиття належної їй квартири відповідачем завдано їй збитків.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоди завдано не з його вини.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Згідно статті 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику майна.

Відповідно до акту про залиття квартири від 18 серпня 2017 року, складеного комісією з числа працівників ТОВ «КК Південна1», 06 серпня 2022 року сталось залиття квартири АДРЕСА_2 з вини вище розташованої квартири АДРЕСА_6 в результаті якого було ушкоджено оздоблення квартири АДРЕСА_2 .

Наведе свідчить про те, що акт містить посилання на характер залиття, його причини, місце аварії тощо, а відтак відповідає вимогам Правил.

За таких обставин, встановивши, що позивачка довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири належної позивачці, врахувавши акт про залиття квартири та висновок суб`єкта оціночної діяльності, суд першої станції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення обов`язку на відповідача щодо відшкодування завданої шкоди.

Доводи апеляційної скарги, про те, що акт від 18 серпня 2022 року не є належним та допустимим доказом у справі, не заслуговують на увагу, оскільки акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події. До того, ж порушень при складанні акту відповідно до Правил з боку працівників про які зазначає відповідач, а саме не обстеження комісією його квартири матеріли справи не містять.

Разом з тим, представник позивача в суді апеляційної інстанції зазначав про те, що перед складанням акту про залиття належної квартири позивачці, комісією та у присутності інших власників квартир з інших поверхів, яким також завдано збитків у зв`язку із залиттям, за участю особи у якій зберігалися ключі від квартири АДРЕСА_3 було обстежено належну відповідачу квартиру.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи із визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Під час розгляду справи як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачки, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивачки та розміру завданої шкоди, не заявив та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач для врахування під час розгляду даної справи посилається на постанови Верховного Суду від 26 вересня 2018 року №569/14230/15-ц, від 21 лютого 2018 року №2-1974/11, від 22 травня 2019 року №640/8205/17, від 18 грудня 2019 року №711/7670/16-ц у яких відмовлено у відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири у зв`язку з тим. що складені акти про залиття не відповідають вимогам Правил.

Так, відповідно до змісту пункту 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц сформульовано такий висновок: під судовим рішенням у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі рішення, де схожими є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Посилання в апеляційній скарзі на вказані вище постанови Верховного Суду для врахування під час розгляду даної справи є помилковими, оскільки на відмінну обставин даної справи, яка переглядається, у зазначених вище справах на які посилається відповідач встановлено інші фактичні обставини, отже правовідносини не є подібними.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до підстав заперечень на позов та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів.

Європейський як суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 , 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Савицькою Ольгою Едуардівною - залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбаченихст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 18 вересня 2023 року.