Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 936/845/23

Провадження № 2/936/116/2023

19.09.2023 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Павлюк С.С.

з участю секретаря- Балаж С.Б.

розглянувши у відкритому у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Воловець цивільну справу за позовом адвоката Повідайчика Віктора Івановича поданої в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до органу приватизації житлового фонду - виконавчого комітету Воловецької селищної ради, Воловецької селищної ради Мукачівського району про визнання відмови у приватизації квартири неправомірною ,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з позовом у якому просить визнати відмову Воловецької селищної ради Мукачівського району неправомірною та зобов`язати орган приватизації виконавчого комітету Воловецької селищної ради повторно розглянути заяву громадян ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та вчинити дії по приватизації житлової квартири АДРЕСА_1 , за відсутності ордера на жилу площу в гуртожитку, копії договору найму жилого приміщення та/або копії договору оренди житла.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та їхні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є наймачами квартири АДРЕСА_2 з 2012. Дана квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади селища Воловець, а тому позивачі звернулися із заявою до виконавчого комітету Воловецької селищної ради про приватизацію вищевказаного житла. Воловецька селищна рада листом №923 від 03.07.2023 відмовила у приватизації у зв`язку з тим, що в пакеті поданих ними документів відсутня копія ордеру на вселення в жиле приміщення. Позивачі проживають у кімнатах № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у гуртожитку з 2012, які потім об`єднали і станом на 2013 була створена фактично одна квартира АДРЕСА_3 , яка складається з двох житлових кімнат площами 18 кв.м та 16 кв.м, що підтверджується технічним паспортом від 31.05.2013. Наймачі проживають у даній квартирі на законних підставах і їх проживання в такій ніким не оспорюється. Дана обставина, зокрема підтверджується Договорами найму (надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території) від 01.03.2012, відмітками в паспортах про зареєстроване місце проживання, довідками про реєстрацію місця проживання особи, а також квитанціями про сплату комунальних послуг.

Позивачі та їх представник в судове засідання не прибули, представник позивачів через канцелярію суду подав заяву про прозгляд справи буз його участі та участі позивачів, позовні вимоги просить задоволити.

Представник відповідача Воловецької селищної ради Мукачівського району в судове засідання також не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим цивільного процесуального кодексу відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та їхні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є наймачами квартири АДРЕСА_2 з 2012, що підтверджується договором про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення з 01.03.2012, типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.07.2012, договором найму про надання послуг і утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 01.03.2012, довідкою про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.01.2012 по 10.07.2023 №75 від 10.07.2023, за адресою: АДРЕСА_4 , довідкою про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.01.2012 по 10.07.2023 №76 від 10.07.2023, за адресою: АДРЕСА_4 , довідкою про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 01.01.2012 по 10.07.2023 №74 від 10.07.2023, за адресою: АДРЕСА_4 , довідкою про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 01.01.2012 по 10.07.2023 №73 від 10.07.2023, за адресою: АДРЕСА_4 .

Як вбачається із рішення Воловецької селищної ради сьомої сесії п?ятого скликання за №196 від 16.01.2007, будинок АДРЕСА_5 , як житловий будинок малосімейного типу включено у перелік об`єктів комунальної власності селищної ради.

Звернувшись із заявою до виконавчого комітету Воловецької селищної ради про приватизацію вищевказаного житла, позивачі отримали відмову листом №923 від 03.07.2023, у зв`язку з тим, що в пакеті поданих ними документів відсутня копія ордеру на вселення в жиле приміщення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (пункт 1 статті 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду") .

Статтею 1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Цей Закон не поширюється на громадян, які: 1) проживають у гуртожитках, призначених для тимчасового проживання, у зв`язку з навчанням, перенавчанням чи підвищенням кваліфікації у навчальних закладах та у зв`язку з роботою (службою) за контрактом; 2) мешкають у гуртожитку без правових підстав, визначених цим Законом; 3) мешкають у спеціальних гуртожитках, призначених для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена, або яким немає можливості повернути колишнє жиле приміщення; 4) потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз; 5) проживають у гуртожитках, що мають статус соціальних на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Мешканці гуртожитку, які на правових підставах, визначених цим Законом, проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону (державної форми власності, а також у гуртожитках, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), набувають право на приватизацію жилих приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади згідно з цим Законом та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Зазначене право поширюється на дітей законних мешканців гуртожитків, які народилися під час проживання їхніх батьків у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону.

Відповідно до статті 5 «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» для цілей цього Закону встановлюються такі особливості стосовно використання жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, переданих у власність територіальних громад: 1) передача та прийняття гуртожитків, що є об`єктами державної власності, у власність територіальних громад здійснюється відповідно до Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом; 2) передача гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальних громад здійснюється за рішенням законного власника гуртожитку (чи уповноваженої власником особи) або за рішенням суду; 3) прийняття гуртожитків (як цілісних майнових комплексів) у власність територіальної громади здійснюється за рішенням відповідної місцевої ради (або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою); 4) передача гуртожитків, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані такими товариствами до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб, у власність територіальних громад здійснюється на добровільних (договірних) умовах або, у разі відмови органів управління (уповноважених осіб) власників гуртожитків від такої передачі, - за рішенням суду за поданням органу місцевого самоврядування; 5) після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом та відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, а саме: а) залишити житловий комплекс гуртожитку у статусі гуртожитку та дозволити приватизацію його жилих і нежилих приміщень. У такому разі здійснюється приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями в порядку, передбаченому цим Законом; б) надати цілісному майновому комплексу статус "соціальне житло" та не дозволяти приватизацію його жилих приміщень. У цьому випадку приватизація житлових приміщень гуртожитку не здійснюється (у тому числі й у випадках, передбачених цим Законом), а колишнім законним мешканцям гуртожитку, за їх згодою, надається відповідне соціальне або інше житло; в) перепрофілювати гуртожиток та використовувати цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку за іншим призначенням. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством; г) знести цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку та вжити заходів щодо будівництва на звільненій земельній ділянці соціального житла або продажу земельної ділянки на аукціоні згідно із земельним законодавством. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством; ґ) знести колишній гуртожиток (відповідний цілісний майновий комплекс) та вивільнити земельну ділянку з наступним її продажем на аукціоні. У цьому випадку особи, на яких поширюється дія цього Закону, підлягають переселенню в інше придатне для проживання людей житло, що належить на праві власності або на праві користування відповідній місцевій раді. Таким особам, за їх згодою, виконавчим органом місцевої ради може бути видана грошова компенсація за взяття ними (їх сім`ями) житла в оренду на певний строк (але не більше одного року). Розмір і порядок видачі зазначеної компенсації визначає кожна місцева рада самостійно відповідно до вимог чинного законодавства та виходячи із власних можливостей; 6) передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування; 7) приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється шляхом: а) безоплатної їх передачі громадянам з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; б) продажу надлишків загальної площі жилих приміщень громадянам України, які мешкають у них і на яких поширюється дія цього Закону; 8) для приватизації житлових приміщень у гуртожитках використовуються приватизаційні папери - житлові чеки (у порядку, передбаченому Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду") з урахуванням залишкової вартості усіх житлових приміщень, що підлягають приватизації у відповідному гуртожитку.

Відповідно до положень статті 128 ЖК порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається, цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Згідно ст. 129 ЖК, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Відповідно до статті 130 ЖК порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Статтею 345 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Частиною третьої статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

З метою реалізації конституційного права громадян мешканців гуртожитків на житло, тобто для набуття такими громадянами власного помешкання, Верховною Радою України 04.09.2008 було прийнято Закон України №500 VІ Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, який набрав чинності з 01.01.2009.

Сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об`єктами права державної та комунальної власності … (ч. 3 ст. 1 Закону України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків ).

Порядок передачі житлових приміщень у власність громадян визначено Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396.

Відповідно до п.14 вказаного положення передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (після передачі/прийняття гуртожитку у власність відповідної територіальної громади).

У частині 10 статті 8 ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч.4 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду») (Постанова Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №200/18858/16-ц).

Згідно з п.17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Так позивачі по справі звернулися до органу приватизації - виконавчого комітету Воловецької селищної ради, де отримали бланк заяви та консультацію з приводу долучення необхідних документів.

Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути і копія ордера про надання жилої площі.

За змістом ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення.

З листа відповідача також вбачається, що він не оспорює законність проживання позивачів у квартирі, а лише вказує на неможливість її приватизації з тих підстав, що ордер на квартиру відсутній, а його надання є обов`язковим.

Перелік підстав для відмови в приватизації квартири також є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому відмова відповідача у реалізації позивачами права на приватизацію, оскільки не надано ордер, є безпідставною та порушує права позивачів на набуття права власності ца житло у встановленому законом порядку.

Крім того, судом встановлено, що житлова квартира АДРЕСА_1 , підлягає приватизації і ніяких обмежень щодо її приватизації, зокрема визначених у частині 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не встановлено.

Відсутність у позивачів копії ордеру на жиле приміщення позбавляє їх можливості реалізувати своє право на приватизацію житлової квартири АДРЕСА_1 ,

З огляду на викладене, оспорюване право позивачів, що виникло із житлових правовідносин, підлягає захисту в обраний ними спосіб, а відтак суд вважає необхідним зобов`язати орган приватизації виконавчого комітету Воловецької селищної ради повторно розглянути заяву громадян ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та вчинити дії по приватизації житлової квартири АДРЕСА_1 .

Вимоги про відшкодування судових витрат позивачами та їх представником не заявлено.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Зобов`язати орган приватизації виконавчого комітету Воловецької селищної ради повторно розглянути заяву громадян ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та вчинити дії по приватизації житлової квартири АДРЕСА_1 , за відсутності ордера на жилу площу в гуртожитку, копії договору найму жилого приміщення та/або копії договору оренди житла.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Позивач : ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_3 :

Позивач : ОСОБА_2 , АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_4 ;

Позивач : ОСОБА_3 , АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_5 ;

Позивач : ОСОБА_4 , АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_6 ;

Представник розивачів: адвокат Повідайчмк Віктор Іванович вул. Героїв України, 1/8, смт Воловець, Мукачівського району7, Закарпатської області РНОКПП НОМЕР_7 , номер засобів зв`язку НОМЕР_8 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

Відповідач: орган приватизації житлового фонду-виконавчого комітету Воловецької селищної ради, вул. Героїв України, 7, смт Воловець, Мукачівський район, Закарпатська область, 89 100;

Відповідач: Воловецька селищна рада Мукачівського району Закарпатської області вул. Героїв України, 7, смт Воловець, Мукачівський район, Закарпатська область, 89100.

Суддя: С.С. Павлюк