ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1246/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №707/1525/23 Категорія: 331060000 Морозов В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

за участю секретаря Широкової Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сподинюк Людмили Степанівни на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначав, що 22.06.2013 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 . Від спільного подружнього життя в них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2019 року шлюбні відносини припинені, надії на примирення не було, подальше збереження шлюбу стало неможливим і тому їх шлюб, згідно рішення Черкаського районного суду в Черкаській області від 12.08.2020 року, було розірвано.

Згідно судового наказу Черкаського районного суду в Черкаській області від 23.04.2021 року із заявника, стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини доходів всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 13.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Незважаючи на відносини, які склалися з колишньою дружиною, заявник постійно приймає участь у вихованні та утриманні своєї доньки ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою з Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Києві) від 25.04.2023 № 13539/5 про відсутність заборгованості по сплаті аліментів у заявника.

З грудня 2021 року ОСОБА_1 почав будувати сімейні відносини із ОСОБА_2 , вони почали проживати разом як сім`я, вести спільний побут, спільний бюджет та несуть спільні витрати на сім`ю. Від першого шлюбу ОСОБА_2 має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , 2012 р.н. та ОСОБА_7 , 2015 р.н.

З часу спільного проживання, заявник фактично здійснює утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які спільно проживають з ними й в даний час. Заявник відноситься до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як до своїх рідних, приймає активну участь у їх вихованні та утриманні.

Колишній чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_8 ,( шлюб між якими було розірвано 02.12.2019 року) не приймає будь-якої участі у вихованні чи утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_1 02.12.2022 року уклав шлюб із ОСОБА_2 . Фактичним вихованням та повним утриманням неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 являється мати - ОСОБА_2 та заявник ОСОБА_1 . Всі права та обов`язки як батька щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах самих дітей та сім`ї фактично виконує заявник.

У жовтні 2022 року він був призваний на військову службу під час загальної мобілізації, через введення воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, дію якого продовжено Указом президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженого Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023.

На даний час ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

В лютому 2023 року заявник звернувся з рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 про звільнення з лав Збройних Сил України у запас за сімейними обставинами відповідно до пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», до рапорту надав копії документів на підтвердження сімейних обставин, якими обґрунтовується й дана заява. Однак, відповіді на рапорт командуванням військової частини не надало (повернуто), усно було повідомлено, що факт утримання підлягає встановленню в судовому порядку.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_1 неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01 червня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на його утриманні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в повному обсязі, оскільки в останнього відсутній правовий обов`язок утримувати дітей дружини та він залежить виключно від волі заявника у справі.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Сподинюк Л.С. оскаржила його в апеляційному порядку та зазначила, що судове рішення постановлено при неправильному застосуванні норм матеріального права, а тому просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що фактичне виховання та повне утримання неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснює ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказує, що для звільнення з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначальним фактом є не батьківство, а саме утримання трьох і більше дітей віком до 18 років.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що заявник та заінтересована особа ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 02 грудня 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис № 2785. Заінтересована особа ОСОБА_2 змінила прізвище з " ОСОБА_2 " на " ОСОБА_2 ".

Згідно з копіями свідоцтв про народження серії № НОМЕР_2 від 10.08.2012 року, серії НОМЕР_3 від 07.04.2015 року, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком зазначено ОСОБА_8 .

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 02.12.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано.

Відповідно до довідки Сновського відділу ДВС у Корюківському районі Чернігівської області від 25.04.2023 року № 19.17-24/3812, ОСОБА_2 мешканка АДРЕСА_2 дійсно не отримувала аліменти від ОСОБА_8 у період з 31.10.2019 року по 21.04.2023 рік згідно з судовим наказом № 732/1885/19 від 06.05.2021 року, який видано Городнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 31.10.2019 р. і до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у ВП № НОМЕР_4 підтверджується заборгованість ОСОБА_8 перед ОСОБА_2 з травня 2021 року по березень 2023 року становить 132858,80 грн.

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 05.07.2022 року подання Сновського відділу ДВС у Корюківському районі Чернігівської області задоволено та оголошено розшук боржника ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, відповідно до судового наказу, виданого Черкаським районним судом Черкаської області 23.04.2021 року у справі № 707/748/2 з заявника стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25.04.2023 року № 13539/5 ОСОБА_1 не має заборгованості перед ОСОБА_3 зі сплати аліментів, які стягуються відповідно до судового наказу № 707/748/21.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1630974 від 02.10.2003 року ОСОБА_1 є власником 1/3 частини будинку по АДРЕСА_2 .

У довідці від 27.04.2023 року № 36, яку видано виконавчим комітетом Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області ОСОБА_1 про те, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 та на його утриманні перебувають неповнолітня дитина ОСОБА_4 24.09.2013 року (сплата аліментів); дружина ОСОБА_2 (тимчасово не працює) разом з її дітьми від першого шлюбу: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявником приєднано до заяви копії платіжних інструкцій про переказ ним коштів ОСОБА_2 від 05.11.2022 року, 07.12.2022 року, 11.12.2022 року, 31.12.2022 року, 11.01.2023 року, 18.01.2023 року, 14.02.2023 року, 11.03.2023 року, 19.03.2023 року, 23.03.2023 року, 01.04.2023 року, 13.04.2023 року, 24.04.2023 року на різні суми, в яких призначення платежу зазначено - переказ власних коштів та копію платіжної інструкції від 10.05.2023 року про переказ ним коштів ОСОБА_2 , в якій призначення платежу зазначено - кошти на утримання дітей.

Заявником також приєднано копію квитанції № TR -138141 від 23.07.2022 року про купівлю в магазині МайФон мобільного телефону з аксесуарами на суму 5017,00 грн., інформацію про замовлення велосипеду Spark на суму 4599,00 грн. (дата замовлення не вказана) та копію товарного чеку № 6114484 від 26.10.2022 року про купівлю телефону Oukitel, покупець - ОСОБА_15 на суму 8957,00 грн.

Таким чином встановлено, що у заявника ОСОБА_1 від попереднього шлюбу на утриманні перебуває малолітня дитина - донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як відповідно до судового наказу від 23.04.2021 року, виданого Черкаським районним судом Черкаської області з нього стягуються аліменти на її утримання. ОСОБА_1 . Він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , яка від попереднього шлюбу має двох дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_2 та її дітьми та добровільно надає кошти на їх утримання.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).

Так, ч.1 ст.121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України).

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, в силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ст. 25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання) котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 30) при цьому відповідно до ч. 2 ст. 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання, підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

З цього слідує, що підставою встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, необхідно встановити юридичний факт, або декілька, в силу яких обсяг прав матері або батька дитини обмежується або припиняється.

Заявник у поданій заяві зазначає, що з моменту перебування у шлюбних стосунках з ОСОБА_2 , її неповнолітні сини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживають разом з ними, знаходяться на його одноособовому утриманні.

При цьому, стверджує, що рідний батьком дітей не приймає участі у їх утриманні та вихованні.

В силу ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Установлено, що батько дітей ОСОБА_2 - ОСОБА_8 не сплачує аліментів на утримання дітей з дня стягнення аліментів, однак він не позбавлений батьківських прав щодо своїх дітей, а тому зобов`язаний виконувати обов`язки, які покладаються нього, як на батька, вимогами законодавства України, зокрема ст. 150 СК України, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що за вказаних обставин не можна вважати, що заявник ОСОБА_1 є особою, яка самостійно утримує двох малолітніх дітей ОСОБА_2 - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки, хоч фактично і проживає з ними, переказує кошти на їх утримання добровільно.

Положеннями ст. 268 СК України закріплений обов`язок вітчима утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів, сестер, або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Відносини, які виникають між дитиною та особами, у сім`ї яких вона виховувалась, є подібними до стосунків між рідними батьками та дітьми. Але наявність у дитини родичів за походженням при визначенні кола осіб, які мають обов`язки щодо її утримання, відповідно до законодавства підлягає врахуванню.

Тому обов`язок осіб, у сім`ї яких виховувалась дитина, щодо її утримання виникає за умови відсутності у неї батьків, баби, діда, повнолітніх братів і сестер.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в ОСОБА_1 відсутній правовий обов`язок утримувати дітей дружини і таке утримання ним здійснюється добровільно на підставі власного волевиявлення.

Отже, підстав для встановлення факту перебування на його утриманні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у даній справі не вбачається.

Крім того судом першої інстанції вірно звернуто увагу, що заявник вказує у позовній заяві, що встановлення факту перебування дітей на його утриманні необхідно йому, оскільки передбачена можливість звільнення військовослужбовців від військової служби у разі перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, тому має значення для заявника для подальшого звернення до військового командування з питання проходження військової служби, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Разом з тим, до заяви не надано жодного доказу про проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 м. Звягель, Житомирської області.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сподинюк Людмили Степанівни - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2023 року.

Судді: