Справа № 211/3780/23
Провадження № 2/211/1922/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Зоріної С.М..,

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамент патрульної поліції про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування позову зазначив, що 04.05.2023 року інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 2 ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Дуднік О.Ю. було винесено постанову ЕАС № 6934312 від 04.05.2023 року у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за порушення п. 12.4 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

10 травня 2023 року за результатами проведеної перевірки, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, постанову серії ЕАС № 6934312 від 05.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. скасовано, а справу закрито.

Рішенням № к-551/41/19/1/01-2023 по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення, розглянувши матеріали службової перевірки проведеної за фактом звернення ОСОБА_1 , постанову по справі про адміністративне правопорушення від 04.05.2023 року скасовано, а справу закрито.

Неправомірні дії відповідача вплинули на процес його діяльності, стан здоров`я, та спричинили моральні страждання. Так як, він постійно перебував у роздратованому стані, майже не спав. Моральну шкоду він оцінює в 15000,00 грн., яку просить стягнути з Державного бюджету України, завдану незаконними діями інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Дуднік О.Ю.

Крім моральної шкоди, йому також завдана матеріальна шкода. Для того, щоб скасувати неправомірне притягнення до відповідальності він був вимушений неодноразово приїздити до ППП м. Кривий Ріг, пенсійного фонду та до Центру безоплатної правової допомоги.

Всі розходи на паливо витрачалися з його пенсії. В підтвердження додає чеки на купівлю палива в сумі 2042,50 грн., що також просить стягнути на свою користь.

Ухвалою суду від 21.06.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, вважають, що вимоги про стягнення моральної та матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки щодо обставин якими начебто позивачеві було надано моральну шкоду позивачем не доведено, зауважують, що справу про адміністративне правопорушення щодо позивача було закрито, але дії інспектора не було визнано неправомірними.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

04.05.2023 року інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 2 ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Дуднік О.Ю. було винесено постанову ЕАС № 6934312 від 04.05.2023 року у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за порушення п. 12.4 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу ( а.с. 11).

10 травня 2023 року за результатами проведеної перевірки, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, постанову серії ЕАС № 6934312 від 05.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. скасовано, а справу закрито.

Рішенням № к-551/41/19/1/01-2023 по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення, розглянувши матеріали службової перевірки проведеної за фактом звернення ОСОБА_1 , постанову по справі про адміністративне правопорушення від 04.05.2023 року скасовано, а справу закрито ( а.с. 18).

Між сторонами виник спір щодо наявності правових підстав для відшкодування позивачу за рахунок коштів Державного бюджету моральної шкоди, спричиненої незаконними діями працівника поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Відповідний правовий висновок щодо застосування статей 1166, 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду України від 22.06.2017 у справі №6-501цс17 та у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 638/6944/16-ц та від 06.02.2019 у справі № 199/6713/14-ц.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій посадової особи інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Дуднік О.Ю. під час зупинення, розгляду справи та складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки рішенням № К-551/41/19/1/01-2023 від 10.05.2023 по скарзі на постанову по справі про адміністративне правопорушення , командиром Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕАС № 6934312 про накладення відносно ОСОБА_2 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. скасовано, а справу закрито та встановлено, що інспектором Олександром Дудніком у постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6934312 було невірно вказано місце скоєння адміністративного правопорушення та порушено порядок розгляду справи, суд вбачає наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди, яка полягла у потрясінні, емоційному напруженні через неправомірні дії працівника поліції щодо безпідставного притягнення позивача до відповідальності.

Суд погоджується з доводами представника відповідача ППП УПП в Дніпропетровській області ДПП Кушнір О.В., викладеними у відзиві на позовну заяву, щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди та вважає, що він визначений позивачем без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Враховуючи, неправомірність дій відповідача - ППП УПП в Дніпропетровській області ДПП, перенесені хвилювання позивачем з приводу безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, яка була спричинена позивачу, у сумі 5 000,00 грн.

Не заслуговують на увагу доводи представника патрульної поліції Кушнір О.В., викладені у відзиві на позовну заяву, на те, що дії інспектора Дуднік О.Ю. не було визнано неправомірними, у зв`язку з чим відсутня підстава для відшкодування моральної шкоди, оскільки вимоги ст. 1176 ЦК України, передбачають відшкодування моральної шкоди саме у випадку незаконного накладення адміністративного стягнення.

Щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 2042,50 грн. В своєму позові позивач посилається на ст. 22 ЦК України. Відповідно до якої збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Але в свою чергу позивач не надає жодного доказу збитку передбаченого ст. 22 ЦК України. Посилання позивача на те, що йому було завдано збитки оскільки довелося їздити до Полку декілька разів та заправляти автомобіль бензином не обгрунтоване. Оскільки з доказів наданих до суду не можливо встановити куди саме їздив позивач коли заправляв авто на таку суму.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із вищевикладеного, суд визнає, що позовні в частині стягнення матеріальної шкоди не доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Суд, вирішуючи питання про стягнення грошових коштів з Державного бюджету України враховує, що належним відповідачем у цих правовідносинах є Державна казначейська служба України, яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

За правилами, встановленими пунктом 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина 2 статті 2 ЦК).

Частиною 1 статті 170 ЦК встановлено, що держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2018 №75004222 (справа №910/23967/16), а також Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 №79879639 (справа №199/6713/14-ц), які за приписами статті 263 Цивільного процесуального кодексу України підлягають урахуванню судом.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 76-81, 141, 247, 258-259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Дуднік Олександра Юрійовича, у розмірі 5000 ( п`ять тисяч) гривень 00 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н. О. Сарат