КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/3292/22-ц Головуючий у 1 інстанції: Бусик О.Л.
Провадження № 22-ц/824/8860/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2022 року в справі за заявою ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 . Зазначив, що ОСОБА_1 була його тещею. Після розірвання шлюбу із дочкою ОСОБА_1 - ОСОБА_4 25 листопада 2021 року, подружнє життя з якою не склалося через сварки та непорозуміння, ОСОБА_1 систематично вчиняє дії, які в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кваліфікуються як домашнє насильство по відношенню до нього та його малолітньої дитини. Починаючи з листопада 2020 року, нормальне життя для нього є неможливим з огляду на те, що ОСОБА_1 робить усе можливе й неможливе, щоб зашкодити йому й позбавити будь-якої можливості спілкуватися й взагалі бачитися з його малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 вчиняє домашнє насильство у різних його формах. Між ним та колишньою дружиною наявні судові спори про визначення місця проживання малолітньої дитини та участі у вихованні дитини. Всі дії, які вчиняються по відношенню до нього та дитини, в тому числі зі сторони колишньої дружини, є виключно ініціативою та бажанням ОСОБА_1 . В листопаді 2020 року його вигнали з квартири, яка належить ОСОБА_1 й він був позбавлений будь-якої можливості бачитися та спілкуватися з дитиною впродовж 10 місяців. В березні 2021 року колишня дружина разом з ОСОБА_1 за ініціативою останньої без його згоди та відома забрали дитину до м.Запоріжжя. При цьому батьківських прав він не позбавлений, ОСОБА_1 не має жодних прав на дитину. Дії ОСОБА_1 є насильством та втручанням у його особисті відносини з дитиною та його колишньою дружиною.

ОСОБА_2 просив видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: заборонити їй наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця його проживання та інших місць частого відвідування ним; заборонити ОСОБА_1 особисто або через третіх осіб розшукувати його, якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому останній, переслідувати його та у будь-який спосіб спілкуватися з ним; заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори із ним або контактувати через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб; обмежити спілкування ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Видано обмежувальний припис строком на шість місяців відносно ОСОБА_1 , в якому визначено наступні тимчасові обмеження її прав щодо ОСОБА_2 :

заборонено ОСОБА_1 наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_2 та інших місць частого відвідування ОСОБА_2 ;

заборонено ОСОБА_1 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 та переслідувати його та у будь-який спосіб спілкуватися з ним;

заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_2 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб.

У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає безпідставним висновок суду про доведення вчинення нею дій відносно ОСОБА_2 , які можуть бути кваліфіковані як домашнє насильство. Сварки між ними пов`язані із наявності спорів між ОСОБА_2 та її дочкою щодо місця проживання дитини та перешкод у спілкуванні із дитиною. Факт звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів не свідчить про вчинення домашнього насильства. Вона не створювала листівки, на які посилався заявник, а лише репостила їх.

Представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,19 листопада 2019 року між заявником ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, який розірваний рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2021 року. В шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , яка є матір`ю останньої, виникають конфлікти та непорозуміння, у тому числі й з питань щодо місця проживання дитини.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять достатні докази систематичного вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно заявника ОСОБА_2 , а тому наявні обґрунтовані ризики в подальшому вчинення кривдником домашнього насильства.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно нього та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник ОСОБА_2 надав суду копії своїх звернень до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 12 жовтня 2021 року, від 26 жовтня 2021 року, пояснень начальнику Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 08 жовтня 2021 року у відповідь на заяву щодо викрадення дитини, копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження від 15 грудня 2021 року за зверненням ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1 погроз фізичною розправою, копію акту з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення від 27 вересня 2021 року, роздруківки листівок, скріншоти із соцмереж на яких наявні його фото та фото його матері з наступними написами, зокрема: «Ці особи, 16.09.21 в м. Запоріжжі викрали дитину. Зараз утримують її і знущаються в ізоляції в своїй квартирі…», « ОСОБА_5 поряд з вами!...», «утримують дитину…», «Авто викрадача…», «викрали та знущаються над дитиною…», «злочинці», «злодійка», « ІНФОРМАЦІЯ_2 була викрадена дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Злочинцями у складі трьох осіб…», «Один із нападників був опізнан потерпілою, яким оказався ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 …», «Друга особа, яка приймала участь у викраденні дитини також була впізнана. Нею оказалась ОСОБА_6 …». Також ОСОБА_2 надав роздруківку фото вхідних дверей, копію договору про надання послуги охорони від 27 вересня 2021 року та відеозапис подій 22 вересня 2021 року, на якому ОСОБА_1 разом з дочкою прийшли до його квартири, гупали ногами у двері та стукали кулаками, намагаючись потрапити всередину.

Разом з тим, звернення ОСОБА_2 до начальника Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не доводять вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 . Акт з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення від 27 вересня 2021 року, копія якого долучена до заяви був підписаний лише ОСОБА_2 .

Надані ОСОБА_2 докази свідчать про наявність між ним, його колишнею дружиною ОСОБА_4 та її матір`ю ОСОБА_1 виникають сварки та конфліктні ситуації. Зі змісту наданих суду звернень ОСОБА_2 та пояснень конфлікти пов`язані з наявним спором щодо місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також участі ОСОБА_2 у її вихованні. Відтак, сварки та конфлікти з участю ОСОБА_1 не можуть бути розцінені як вчинення саме домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у оскаржуваному рішенні зазначено, що ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував того, що на час розгляду справи ОСОБА_1 , його колишня дружина ОСОБА_4 і малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають і проживають за кордоном.

Апелянт ОСОБА_1 зазначила, що вона та її дочка ОСОБА_4 також неодноразово зверталися до правоохоронних органів з приводу вчинення ОСОБА_2 насильства та завдання їй тілесних ушкоджень, на підтвердження чого надала копії витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань та обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 . Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по відмову задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.