Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2-з/357/137/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

11.09.2023 року на адресу суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення вказаного позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:022:0023; заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:022:0023; заборони ТОВ "АГРОТРЕЙД-2000" користуватися земельною ділянкою з кадастровим номером :01:022:0023; заборони ОСОБА_1 і ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» вчиняти будь-які дії, які перешкоджатимуть ТОВ Агрофірма «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» користуватися земельною ділянкою з кадастровим номером :01:022:0023 до закінчення строку дії Договору оренди землі № 742 від 21.10.2015 року.

Подана заява, обґрунтована тим, що 21.10.2015 року між ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , та ТОВ Агрофірма "БІЛОЦЕРКІВСЬКА" було укладено Договір оренди землі № 742. Протягом усього часу дії Договору оренди землі Орендар користувався земельною ділянкою у своїй господарській діяльності і належним чином виконував свої обов`язки за цим договором. 09.02.2022 року ОСОБА_2 відчужила земельну ділянку ОСОБА_1 на підставі Договору дарування земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Більше, ніж за рік до закінчення строку дії Договору оренди землі, який був автоматично продовжений до 21.10.2023 року в силу дії підп. 1 п. 27 Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, у вересні 2022 року ТОВ Агрофірма "БІЛОЦЕРКІВСЬКА" направило ОСОБА_1 лист-повідомлення (клопотання) про поновлення Договору оренди землі на 7 років разом з проектом відповідної додаткової угоди до нього у порядку, визначеному у ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та п. 5 Договору оренди землі. Однак, Орендодавець не відповів на цей лист у місячний строк. 26.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О. з заявою про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» на земельну ділянку у зв`язку з припиненням дії Договору оренди землі, на підставі якої 28.12.2022 року державний реєстратор Майорко Т.О. здійснила державну реєстрацію припинення права оренди товариства. Також, 28.12.2022 року ОСОБА_1 було укладено Договір оренди земельної ділянки № 84 з ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000», за яким він передав в оренду земельну ділянку на 7 років, та подав державному реєстратору документи для державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000», яку було проведено 30.12.2022 року.

На момент проведення державної реєстрації припинення права оренди ТОВ Агрофірма «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» на земельну ділянку і її передачі в оренду іншому орендарю на ній були наявні здійснені Позивачем раніше посіви кукурудзи, з яких останній планує зібрати врожай у жовтні- листопаді цього року, але через реєстраційні дії існує загроза того, що йому будуть чинитися перешкоди у цьому з боку Відповідачів або взагалі ТОВ «АГРОТРЕЙД- 2000» забере вказаний врожай. Крім того, збирання врожаю дозволить у подальшому ТОВ «АГРОТРЕЙД- 2000» приступити до користування земельною ділянкою і в майбутньому у разі задоволення позову ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» та набрання законної сили відповідним судовим рішенням перешкоджатиме останньому у використанні цієї ділянки згідно з Договором оренди землі і, відповідно, поновленні його порушеного права оренди на підставі судового рішення у цій справі.

Позивач зазначає, що поведінка відповідачів свідчить про те, що до набрання законної сили судовим рішенням у справі, ними можуть бути вчинені дії, спрямовані на подальше ускладнення поновлення порушеного права оренди ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» і унеможливлення виконання рішення суду у цій справі, у разі задоволення позову шляхом проведення вищевказаних реєстраційних дій у ДРРПНМ, зокрема, Відповідачами може бути розірваний наявний договір оренди землі, після чого буде укладено новий договір оренди землі чи договір емфітевзису щодо земельної ділянки з тим же орендарем або іншими пов`язаними з ним особами, або земельна ділянка може бути передана в суборенду третім особам, тощо.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З урахуванням викладених заявником обставин та вищезазначених доказів, які надані заявником на підтвердження його вимог, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно існує спір щодо права користування земельною ділянкою, реєстрації правочинів, і невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. В даному випадку, суд вважає, що забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно, є ефективним захистом прав сторони по справі.

Судом враховано, що вказаний спосіб забезпечення позову, про застосування якого просить заявник, є співмірним, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, тобто заборона на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо такої земельної ділянки, жодним чином не позбавляє власника права володіння нею. Також, арешт земельної ділянки ніяким чином не впливає на будь-чиє користування (орати, сіяти, обробляти, збирати врожай і т.д.) земельною ділянкою. Заявник не надав доказів, що на спірній земельній ділянці є майно, що належить ТОВ Агрофірма «Білоцерківська».

Згідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Або згідно положень ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком, лише, збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті. А у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ст. 158 ЦПК України).

Отже, суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності, враховує наслідки арешту майна, правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри в порушеннях та діях, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому суд вважає, що підлягає до задоволення вимога про накладення арешту на земельну ділянку, з кадастровим номером :01:022:0023, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04), власником якої є ОСОБА_1 .

Однак, в частині вимог про забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо цієї земельної ділянки, - заява задоволенню не підлягає.

Правових підстав для задоволення таких вимог у суду немає. Крім того, арешт майна це і є тимчасове, до скасування у встановленому ЦПК України порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження майном. Арешт майна це накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до завершення розгляду спору, а тому є зайвим встановлення заборони на вчинення певних дій переліченим вище суб`єктам.

Також, в частині вимог про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» користуватися спірною земельною ділянкою, та заборони відповідачам вчиняти будь-які дії, які перешкоджатимуть позивачу користуватися земельною ділянкою до закінчення строку дії договору оренди землі № 742 від 21.10.2015 року заява не підлягає до задоволення.

Правових підстав для задоволення таких вимог у суду немає, заявником не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про існування ризиків можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, у випадку користування земельною ділянкою відповідачами. Крім того, заявником не надано доказів, що на даний час на спірній земельній ділянці ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» має своє майно чи проведені агрономічні заходи та обробіток земельної ділянки, про що зазначено у заяві.

Також, суд звертає увагу на те, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії щодо користування земельною ділянкою та вчиняти будь-які дії, які перешкоджатимуть ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» користуватися земельною ділянкою, в яких ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» є орендарем землі, може призвести до необґрунтованого втручання у господарську діяльність товариства, а також порушувати права інших осіб.

Окрім того, згідно п. 10 ст. 150 ЦПК України, забезпечення позову не може бути тотожним фактичному вирішенню спору по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» (Hentrich v. France)» від 22 вересня 1994 року, серія А № 296-А, пункт 42, та «Кушоглу проти Болгарії» 10 травня 2007 року, заява № 48191/99, підпункти 4962). Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, пункти 69, 73, серія A № 52).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції регламентує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції, має забезпечити «справедливу рівність» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

Отже, такий захід, як заборона зазначеним особам користуватися земельною ділянкою, на думку суду , є істотним втручанням у господарську діяльність відповідних суб`єктів, та є обмеженням права власності, що порушує право мирного володіння майном.

Разом із тим, застосування заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо розпорядження земельною ділянкою, що дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Білоцерківська" про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку, площею 1,5509 га, із кадастровим номером :01:022:0023 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04).

В іншій частині заявлених вимог по забезпеченню позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Білоцерківська", , /адреса місцезнаходження: Київська область, Білоцерківський район, с.Шкарівка, вул. Миру,4/

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 /місце проживання: АДРЕСА_1 /

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000», /адреса місцезнаходження: Київська область, Білоцерківський район, автодорога Київ-Одеса 82 км + 500 м/

Ухвала складена та підписана 12.09.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола