Справа № 442/2572/21 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/2999/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2022 року в складі судді Грицай М.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Універсал Банк", ОСОБА_2 про припинення правовідносин поруки та договору поруки, -

встановив:

У квітні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Рупінський О.Б. звернувся до суду з позовом до АТ «Універсал Банк», ОСОБА_2 про припинення правовідносин поруки та договору поруки.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , поданим представником - адвокатом Рупінським О.Б. до АТ «Універсал Банк», ОСОБА_2 про припинення правовідносин поруки та договору поруки (а.с. 22).

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2022 року цивільний позов ОСОБА_1 , поданий представником - адвокатом Рупінським Олесем Богдановичем, до Акціонерного товариства «Універсал Банк», ОСОБА_2 про припинення правовідносин поруки та договору поруки залишено без розгляду.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_1 , вважає таку незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що позов в її інтересах поданий адвокатом, який особисто брав участь у кількох судових засіданнях, однак з початком воєнних дій останній перебуває у Республіці Польща та намагався брати участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції.

У зв`язку з перебоями електропостачання тривалий час не могла зв`язатися із адвокатом, тому була вимушена укласти договір про надання правової допомоги від 17.11.2022 з іншим адвокатом Партикою О.В.

Покликається на участь адвоката Рупінського О.Б. у судовому засіданні 14.04.2022 та наступні відкладення судових засідань судом, зокрема на підставі відповідних клопотань сторін, технічної неможливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Зазначає, що про судове засідання призначене на 29.06.2022 ні представник, ні вона не були повідомлені.

У подальшому, про судове засідання призначене на 30.08.2022 представник був повідомлений, однак таке було відкладено на 14.09.2022, про що позивач та її представник не повідомлялися.

Про призначення справи на 17.10.2022 судова повістка була надіслана представнику на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому попередні повістки надсилалися на іншу електронну адресу.

Також, судову повістку надіслано на її поштову адресу, однак з 22.09.2022 до 21.10.2022 вона перебувала на амбулаторному лікуванні у зв`язку з переломом ноги у м. Дрогобич, оскільки потребувала допомогу, тому не могла перебувати у м. Стебник.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не підписувала, підпис на такому інший ніж її зразки підписів на інших документах.

Про призначення справи на 07.11.2022 адвокату знову було надіслано повістку на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та поштову адресу позивачки, яку остання начебто отримала 22.10.2022, однак і на цьому рекомендованому повідомленні не її підпис.

У зв`язку з неналежним повідомленням позивачки та її представника про судовий розгляд, висновок суд про наявність підстав для залишення позову без розгляду є помилковим, а причини неявки останніх у судові засідання є поважними.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2022 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронних листів на електронні адреси представника позивачки ОСОБА_3 та відповідача АТ «Універсал Банк» (а.с. 202-203), в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Рупінський О.Б. у судові засідання, призначені на 17.05.2022, 30.08.2022, 14.09.2022, 17.10.2022, 07.11.2022 не з`явилися, хоча позивачка належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення поштової кореспонденції, причин неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не подала. Представник позивачки - адвокат Рупінський О.Б. 22.11.2021 подав заяву про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою sms-повідомлень та про отримання судових рішень в електронному вигляді на електронну пошту, а 12.04.2022 клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції через систему EasyCon. Востаннє представник позивача у судовому засіданні був присутнім 14.04.2022, у наступні судові засідання не з`являвся, не виходив на зв`язок для проведення судових засідань в режимі відеоконференції через систему EasyCon, та не повідомляв причин своєї відсутності.

При цьому, врахувавши позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 16.07.2020 у справі № 924/369/19, суд першої інстанції зазначив, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Також суд зазначив, що Верховний Суд у своїй постанові від 22.05.2019 (справа №310/12817/13) висловив позицію, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів виходить із такого.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку неявки в судове засідання позивача є: повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; повідомлення позивача про судове засідання належним чином; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору; від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Для правової кваліфікації та підстави залишення позову без розгляду значення мають два останні судові засідання.

Колегія суддів виходить з того, що у межах даного апеляційного провадження вирішується виключно процесуальне питання, а саме законність ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженні у справі.

Враховуючи наведене, усі доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежного, на думку позивачки, повідомлення судом її особисто та представника про судові засідання, які мали місце до останніх двох, не заслуговують на увагу, оскільки не мають правового значення для вирішення спірного процесуального питання.

За правилами ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України участь особи, яка є стороною у цивільному процесі, в судових засіданнях особисто або через свого представника є процесуальним правом, а не обов`язком, цієї особи.

З матеріалів справи встановлено, що останні два судові засідання були призначені на 17.10.2022 та 07.11.2022.

Згідно із оскаржуваною ухвалою та протоколу (журналу) судового засідання, на обидва із зазначених судових засідань позивачка та її представник не прибули (а.с. 151, 157-158).

В свою чергу, повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України у спосіб, який забезпечує фіксацію повідомлення або виклику.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

В частині 5 цієї статті зазначено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення завчасно.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є, зокрема: день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною першою статті 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані юридичним особам, вручаються відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду (ч.2 ст.130 ЦПК).

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (ч. 5 ст. 130 ЦПК).

Частиною першою статті 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду (ч. 2 ст.131 ЦПК).

Так, про розгляд справи, призначений на 13 год. 30 хв. 17.10.2022 позивачка ОСОБА_1 була повідомлена завчасно, а саме 22.09.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 147).

При цьому, судову повістку представнику позивачки адвокату Рупінському О.Б. було надіслано 15.09.2022 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 144).

Колегія суддів виходить з того, що саме таку електронну адресу представник ОСОБА_4 повідомив суду 22.11.2021, що підтверджується його особистою заявою (а.с. 69).

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині, при цьому, електронна пошта представника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , була надана останнім суду, як реєстрація у системі «vkz.court.gov.ua» для проведення відеоконференцій, про проведення яких були подані відповідні клопотання (а.с. 124).

У зв`язку з неявкою, зокрема, сторони позивача у судове засідання, призначене на 17.10.2022, таке було відкладено на 14 год. 00 хв. 07.11.2022, при цьому, позивачку та її представника повідомлено про час та місце розгляду справи у такий же спосіб, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 152, 156).

Зазначені вище обставини та наведені норми цивільного процесуального законодавства, на переконання колегії суддів, безумовно свідчать про належне повідомлення сторони позивачапро час і місце розгляду справи, а відтак про дотримання судом першої інстанції вимог ЦПК України в частині повідомлення учасників справи.

Будь які протилежні докази з цього приводу в матеріалах справи відсутні.

Заперечуючи обставини щодо можливості особистого отримання судових повісток за відповідною адресою, у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні, а відтак в іншому місті, апелянт не надала суду жодних доказів на підтвердження таких аргументів.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меншаков проти України» № 377/02 (п.52 рішення від 08 квітня 2010 року), суд повторює, що п. 1 ст. 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке згідно з практикою Суду включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17.

Що стосується доводів апеляційної скарги та висновків суду з приводу поважності неприбуття у судове засідання, колегія суддів звертає увагу на те, що сам законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно із вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 20 червня 2019 року по справі № 522/7428/15, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі №310/12817/13, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц та від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц.

Враховуючи наведене та повторну неявку позивачки та її представника в судове засідання, неподання заяви про розгляд справи у відсутність сторони позивача, суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовну заяву без розгляду.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 вересня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк