Справа № 369/8521/23
Провадження № 2/185/3848/23
У Х В А Л А

про передачу справи на розгляд іншому суду

18 вересня 2023 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Болдирєва У.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договору позики та розписки,

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2023 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла для розгляду за підсудністю позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договору позики та розписки.

Позивач посилається на те, що в період з 03 березня 2012 року по 12 січня 2021 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , під час шлюбу за спільні кошти подружжя було придбано квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

На теперішній час в суді розглядається спір між колишнім подружжям ОСОБА_4 про поділ зазначеної квартири. Із зустрічного позову, поданого ОСОБА_2 , позивач дізнався про укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору безвідсоткової позики від 18 березня 2017 року та складення ОСОБА_3 розписки від 07 грудня 2021 року за змістом якої ОСОБА_2 виконала свої зобов`язання за договором позики та повернула грошові кошти в сумі 657 120 грн, які є гривневим еквівалентом сумі 24 000 доларів США. Проте під час купівлі квартири ця інформація не була повідомлена позивачу.

Позивач вважає, що договір безвідсоткової позики від 18 березня 2017 року та розписка від 07 грудня 2021 року є недійсними у зв`язку з їх фіктивністю і не породжують будь-яких юридичних наслідків, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьком та дочкою, укладення договору та складення розписки спрямовані на зменшення складу спільного сумісного майна подружжя та відповідно впливають на вирішення спору щодо поділу цього майна.

Позивач просить:

-визнати недійсним договір безвідсоткової позики, укладений 18 березня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

-визнати недійсною розписку ОСОБА_3 від 17 грудня 2021 року про отримання коштів від ОСОБА_2 в сумі 657 120 грн, які є гривневим еквівалентом сумі 24 000 доларів США.

Згідно з пунктом 2.1 спірного договору безпроцентної позики, сума позики складає 24 000 доларів США для придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною першою статті 30 ЦПК України встановлено виключну підсудність для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна.

За правилами виключної підсудності ці позови пред`являються за місцезнаходженням нерухомого майна або основної його частини.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такий висновок викладено в пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Як визначено Верховним Судом у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Також у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Верховний Суд вказав на те, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Зокрема правила виключної підсудності поширюються на спори, предметом яких є грошові кошти в межах розрахунку за нерухоме майно.

Предметом спору є договір безпроцентної позики, в якому прямо вказано, що грошові кошти надані у позику з метою цільового використання придбання нерухомого майна (квартири за адресою АДРЕСА_1 ).

Вирішення даного спору матиме безпосередній вплив на правовий режим нерухомого майна (квартири) і відповідно на вирішення спору про поділ цього майна між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Тому позов про визнання недійсним договору безпроцентної позики, що надавалася з метою придбання конкретного нерухомого майна (про що прямо вказано в тексті договору), належить до позовів, які виникають з приводу нерухомого майна, отже підсудність справи має визначатися за правилами статті 30 ЦПК України.

Оскільки нерухоме майно, якого безпосередньо стосується спір про визнання недійсним договору безпроцентної позики, знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , справа не може бути прийнята до провадження Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на викладене, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договору позики та розписки належить до виключної підсудності Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Передати на розгляд Києво-Святошинському районному суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договору позики та розписки.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Cуддя У.М. Болдирєва