Справа № 275/1156/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки з житлового будинку, що є в спільній частковій власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Стеценка Т.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки з житлового будинку, що є в спільній частковій власності, який розташований в АДРЕСА_1 .

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що вона є пенсіонером, а позов стосується захисту порушених житлових прав, тому просила звільнити від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Вирішуючи питання про відкриття провадження та клопотання позивача, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

ЄСПЛ також вказував, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов :1)розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в)одинокі матері(батьки),які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд не погоджується з доводами позивачки про те, що вказаний спір пов`язаний саме з захистом своїх житлових прав, оскільки предметом позов є вимога про виділ в натурі частини будинку, тобто вимога про реалізацію своїх прав як власника спільного частково майна, і водночас позивачкою не заявлено жодної з вимог, зазначених, наприклад, в п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року чи інших вимог, пов`язаних саме з захистом права на житло. Не містить посилань на норми Житлового Кодексу чи відповідних норм ЦК України і обґрунтування позовних вимог, де зазначено саме норми Глави 26 ЦК України щодо захисту й реалізації права власності особи.

Крім того, в клопотанні не доведено і скрутний матеріальний стан позивачки.

Інших підстав для звільнення від сплати судового збору, зазначених в ст. 8 Закону - позивачем не наведено.

За наведеного вище, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Як наслідок, суд констатує, що позивачкою не сплачено судовий збір при звернені до суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2023 становить 2684 гривні.

Згідно з п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позовну, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням наведеного, судовий збір у даній справі складає 1% ціни позову, але не менше 1073 грн 60 коп.

Також, всупереч вимогам п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позові не зазначено ціну позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19, провадження № 12-36гс20, зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Суд враховує, що позивачка як співвласниця нерухомого майна, частину якого просить виділити в натурі, не обмежена в можливостях зазначити ціну позову згідно вимог ст. 176 ЦПК України.

Відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених в ст.ст. 175, 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

З огляду на вищезазначене, позовна заява підлягає залишенню без руху в зв`язку з несплатою позивачкою судового збору та незазначенням ціни позову з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків позовної заяви у десятиденний строк.

На усунення недоліків позову, у даній справі позивачу необхідно сплатити судовий збір в належному розмірі та надати уточнену редакцію позовної заяви з зазначенням ціни позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ в натурі частки з житлового будинку, що є в спільній частковій власності - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви не буде усунено в строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала суду складена і підписана 14.09.2023.

Суддя П. В. Миколайчук