Номер провадження: 22-ц/813/1018/23
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Стахової Н.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, від імені якого діє адвокат Мунтян Анатолій Анатолійович,

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича,

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення приватного виконавця в порядку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/16324/17 у якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення штрафу від 08 лютого 2021 року у виконавчому провадженні №64103851, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. при примусовому виконанні виконавчого листа №522/16324/17 від 09 грудня 2020 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року його зобов`язано спростувати інформацію, яка розповсюджена 11 серпня 2017 року ним під час прямої трансляції у програмі «Вечер на Думскої» у мережі Інтернет або на веб-сторінці з назвою (англ.) «http://dumskaya.net/tv/».

Зазначене рішення суду першої інстанції після його перегляду в апеляційному порядку набрало законної сили 21 жовтня 2020 року, повний текст цього рішення суду складено 02 листопада 2020 року, копію якого заявник отримав наприкінці листопада 2020 року.

Після отримання рішення суду ОСОБА_1 звернувся у телефонному ріжимі до редакції ТРК «Моя Одеса» з приводу виконання рішення суду та отримав відповідь про те, що оскільки ТРК «Моя Одеса» не було учасником вказаної судової справи, йому необхідно звернутися з відповідною письмовою заявою до редакції вказаного видання з наданням копії судового рішення.

06 січня 2021 року заявник звернувся до ТРК «Моя Одеса» із заявою про виконання рішення суду та просив надати ефірний час для спростування вказаної вище інформації, не отримавши відповідь на цю заяву, він повторно, а саме 13 січня 2021 року відправив заяву про надання ефірного часу цінним листом.

15 січня 2021 року заявник ОСОБА_1 отримав від приватного виконавця виконавчого округу Долинського М.М. постанову про відкриття виконавчого провадження №64103851 від 12 січня 2021 року при примусовому виконанні виконавчого листа №522/16324/17 від 09 грудня 2020, виданого Приморським районним судом м. Одеси у якій зазначено, що його зобов`язано спростувати відомості про причетність ОСОБА_2 до масових порушень закону, здійснення захвату, та знищення майна загального користування, а також причетності до фактів стрільби та спалення автомобіля ОСОБА_3 у точно такий спосіб, яким ця інформація була поширена та вирішено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 12000 грн.

Заявник також ззначає, що після отримання цих документів, він надав пояснення виконавцю про те, що самостійно виконує рішення суду та здійснив для цього усі необхідні дії, а саме направив заяву до ТРК «Моя Одеса» та очікує на відповідь від телеканалу для подальшого виконання рішення суду, на підтвердження чого надав виконавцю копію заяви з доказами її відправлення.

02 лютого 2021 року заявник отримав відповідь від ТРК «Моя Одеса» в якій зазначено, що йому надається час для проведення прямого ефіру 08 лютого 2021 року з 14:00 до 14:30 год., і про ці обставини виконавцю було відомо.

08 лютого 2021 року заявник з`явився на ефір та виконав рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/16324/17, про що виконавець був обізнаний, оскільки йому було надіслано посилання у мережі Інтернет, за яким розміщений вказаний вище ефір.

11 лютого 2021 року ОСОБА_1 отримав лист, який містив постанову від 08 лютого 2021 року про накладення на нього штрафу у розмірі 5100 грн. за не виконання зобов`язання щодо виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/16324/17.

Посилаючись на вказані вище обставини, заявник вважає, що постанова приватного виконавця про накладення штрафу є протиправною, та такою, що винесена з порушенням норм законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову про накладення штрафу від 08 лютого 2021 року ВП №64103851, винесену приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. при примусовому виконанні виконавчого листа №522/16324/17, виданого 09 грудня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М.М., від імені якого діє адвокат Мунтян А.А. звернувся з апеляційною скаргою у якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 року та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що скарга ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки її належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. В обґрунтування цих доводів скаржник посилається на правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №127/9870/16-ц та від 20 вересня 2018 року у справі №821/872/17.

Зазначає, що судом до участі у справі не залучено ОСОБА_2 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки він є стягувачам у виконавчому провадженні.

Окрім того, на думку скаржника, судом не враховано, що боржник не використав усі можливі й від нього залежні способи для виконання рішення суду, як про те було зазначено виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , адвокат Самох М.Ю. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Учасники справи, будучи повідомленими належним чином про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, із заявами (клопотаннями) про відкладення розгляду справи не зверталися.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржувана ухвала суду не відповідає.

Судом встановлено, що виконавчим листом №522/16324/17, виданим 09 грудня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси, зобов`язано ОСОБА_1 спростувати відомості про причетність ОСОБА_2 до масових порушень закону, здійснення захвату та знищення майна загального користування, а також причетності до фактів стільби та спалення автомобіля ОСОБА_1 , у такий точно спосіб, яким ця інформація була поширена (а.с. 47).

12 січня 2021 року приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. відкрив виконавче провадження №64103851 та зобов`язав ОСОБА_1 спростувати відомості про причетність ОСОБА_2 , до масових порушень закону, здійснення захвату та знищення майна загального користування, а також причетності до фактів стрільби та спалення автомобіля ОСОБА_1 у такий точно спосіб, яким ця інформація була поширена (а.с. 10-11).

08 лютого 2021 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 5100 грн., та зазначено, що постанова про накладення стягнення може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» (а.с. 42).

Вказана постанова про накладення штрафу надіслана боржнику 08 лютого 2021 року та вручена 11 лютого 2021 року (а.с.15,18).

25 лютого 2021 року приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. виніс постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою вніс виправлення до мотивувальної та резолютивної частини постанови про накладення штрафу, у зв`язку з чим зазначив вважати правильним накладення на боржника штрафу у розмірі 1700 грн. (а.с. 44).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що скаржник (боржник у виконавчому провадженні) не перешкоджав та не ухилявся від виконання рішення суду, а приватним виконавцем не було враховано поважність підстав невиконання рішення суду у 10-ти денний термін.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо віднесення цієї категорії справ до юрисдикції адміністративного суду, апеляційний суд вважає такі доводи апеляційної скарги такими, що заслуговують на увагу та є слушними, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, приватним виконавцем Долинським М.М. у постанові про накладення штрафів та постанові про відкриття виконавчого провадження, якою також вирішено питання про стягнення витрат виконавчого провадження, було роз`яснено про можливість їх оскарження у порядку і строках, як то передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною другою статті 74 вказаного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України "Про виконавче провадження" встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі N 921/16/14-г/15 (провадження N 12-93гс18), від 14 листопада 2018 року у справі N 906/515/17 (провадження N 12-246гс18), від 16 січня 2019 року у справі N 910/22695/13 (провадження N 12-277гс18), від 07 лютого 2019 року у справі N 927/769/16 (провадження N 12-273гс18), від 11 вересня 2019 року у справі N 925/138/18 (провадження N 12-74гс19), від 15 січня 2020 року у справі N 1.380.2019.001073 (провадження N 11-709апп19), від 23 листопада 2021 року у справі N 175/1571/15 (провадження N 14-51цс21), від 20 вересня 2018 року у справі N 821/872/17 (провадження N 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі N 826/5195/17 (провадження N 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі N 279/3458/17-ц (провадження N 14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року у справі N 758/201/17 (провадження N 14-468цс19), та постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі N 127/9870/16-ц (провадження N 14-166цс18) та від 18 грудня 2019 року у справі N 759/15553/14-ц (провадження N 14-579цс19), щодо яких порушується питання про відступ.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі №585/2436/21 зазначено, що: «підстав для висновку про відступ від Великої Палати Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі N 127/9870/16-ц (провадження N 14-166цс18) та від 18 грудня 2019 року у справі N 759/15553/14-ц (провадження N 14-579цс19) не вбачається».

У справі, що переглядається апеляційним судом встановлено, що звертаючись зі скаргою до Приморського районного суду м. Одеси, ОСОБА_1 просив визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. у виконавчому провадженні №64103851 від 08 лютого 2021 року про накладення штрафу.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_1 по суті, місцевий суд не врахував, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанова приватного виконавця про накладення штрафу, може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відтак, за наведених вище обставин, скарга ОСОБА_1 про оскарження постанови приватного виконавця про накладення штрафу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, про що слушно нагологує скаржник в апеляційній скарзі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та розглянув справу по суті заявлених ОСОБА_1 вимог в порядку цивільного судочинства, а тому колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а провадження у цій справі з наведених вище підстав потрібно закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Згідно частини четвертої ст. 377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

На виконання вимог приписів ч.1 ст. 256 ЦПК України, колегія суддів роз`яснює

ОСОБА_1 про його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції, яким у даному випадку є Одеський окружний адміністративний суд.

Керуючись ст.ст.367, 374, 377, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича закрити, повідомивши ОСОБА_1 , що розгляд вимог заявника віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Роз`яснити ОСОБА_1 про наявність у нього права протягом 10 днів з дня отримання постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: Н.В. Стахова

М.В. Назарова