Ухвала

15 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 216/1685/21

провадження № 61-11910ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2023 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору.

04 вересня 2023 року ОСОБА_1 надіслав клопотання про звільнення від сплати судового збору. Клопотання мотивовано тим, що Судовий збір у розмірі 536, 80 грн, розрахований Верховним Судом відповідно до встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до числа яких він не має відношення, оскільки він є непрацездатною особою, тобто особою, яка втратила працездатність у зв`язку з досягненням ним встановленого законом пенсійного віку. Постановляючи ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, Верховний Суд діяв всупереч імперативним нормам щодо застосування аналогії закону у випадку відсутності визначеного законодавством порядку сплати судового збору непрацездатними особами, що втратили працездатність у зв`язку з досягненням встановленого законодавством пенсійного віку. Якщо припустити, що судовий збір для сплати непрацездатними особами обчислювався б від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб, то сплата судового збору була б непосильною для нього внаслідок того, що його розмір перевищував би 5 % його доходів. Наведене підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 17 квітня 2023 року та станом на 18 серпня 2023 року.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з тим, що визначений Верховним Судом розмір судового збору обрахований від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до числа яких він не належить, та який перевищує 5 % розміру його доходу за попередній календарний рік.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ «SHISHKOV v. RUSSIA» від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим надані заявником відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 17 квітня 2023 року та станом на 18 серпня 2023 року не дають підстав для висновку про неможливість сплати судового збору у визначеному законом розмірі на час подання касаційної скарги. При цьому інші доводи заявника, на які він посилається як на підставу для звільнення від сплати судового збору, фактично зводяться до незгоди з вирішенням цього ж питання ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2023 року, яким Верховний Суд вже надавав оцінку. Таким чином у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

З огляду на зазначене недоліки, вказані в ухвалі Верховного Суду від 21 серпня 2023 року, не усунуто.

Відповідне невиконання вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо скаржник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков