Справа № 359/7736/22
Провадження № 2/359/582/2023
«22» березня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
при секретарі - Івковій Д.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.11.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №3419795.
На виконання п.1.3 Договору факторингу, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в Договорі позики, ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги.
Ухвалою від 10.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 31).
У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду від представників позивача Виссал В.В. надійшло клопотання про розгляду справи без участі представника позивача, позов просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі, а також відзив до суду не направив.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У судовому засіданні встановлено, що 11.11.2020 між відповідачем ОСОБА_1 та фінансовою установою - ТОВ «1 Безпечене агенство необхідних кредитів» був укладений в електронному вигляді Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики №3419795, за змістом якого сторони домовилися про надання позики в сумі 5600 гривень строком на 12 днів (до 23.11.2020) зі сплатою процентів базова (фіксована) ставка - 1,99%, а також процентною ставкою за понадстрокове користування позикою - 2,7% в день (орієнтовна річна процентна ставка - 726,35%) (а.с.4).
За цим Договором Позикодавець зобов`язується передати у власність грошові кошти (Позику) на погоджений умовами Договору строк (Строк Позики) шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку є суму грошових коштів у день закінчення строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.
Договір підписаний сторонами електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, у тому числі відповідачем: з використанням одноразового ідентифікатора JELu6bWUzq.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст. 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Нормою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Факт укладення вищевказаного договору та отримання позики в сумі 5600 гривень відповідачем не оспорюється.
Крім того 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належать Клієнту (а.с.10-11).
В цей же день між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» підписано Додаткову угоду №1 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, а також Акт прийму-передачі Реєстру Божників №1 до вказаного Договору факторингу (а.с.12,13).
Як зазначає позивач, відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за Договором позики та прохання сплатити заборгованість (а.с.15). Проте доказів направлення такої вимоги та її отримання відповідачем суду надано не було.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Разом із цим відповідач ОСОБА_1 доказів належного виконання умов укладеного договору, за яким йому було надано в борг кошти в сумі 5600 гривень, як на користь первісного кредитора так і на користь позивача, суду надано не було.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Суд звертає увагу, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування як процентів за користування позикою так і жодних штрафних санкцій.
При цьому суд звертає увагу відповідно до укладеного договору розмір процентів за 12 днів користування коштів мав складати 1337,28 грн. (5600х1,99:100х12), таким чином загальна сума грошового зобов`язання мала складати 6937,28 грн. (а.с.4).
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 481 гривня ( а.с. 1).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223,258,259,263-265,266,273, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів