УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 16.08.2023 по справі № 295/10194/23 за заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" про видачу судового наказу про стягнення заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

11.09.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій просить скасувати судовий наказ №295/10194/23 від 16.08.2023, виданий Богунським районним судом м. Житомира та стягнути з стягувача сплачений судовий збір.

В обгрунтування заяви вказав, що стягувач не надіслав боржнику жодного договору із заявою - приєднанням, тобто не уклав з ОСОБА_1 жодних договірних відносин, що суперечить вимогам статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України. До того ж стягувач не вивчив жодних дій, які засвідчили б прийняття боржником пропозицій щодо надання послуг з розподілу газу. Натомість ОСОБА_1 без жодного договору надсилали квитанції, досудові попередження без печаток і дати документа, що є порушенням правил документообігу. Проте, які саме послуги вони надавали, і які роботи виконували, боржнику абсолютно не зрозуміло. До того ж розподіл газу в централізованій системі газопроводу шляхом його поділу на окремі частини для кожного споживача є неможливим. Тому з урахуванням викладеного, зазначає про відсутність спору між ним та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз".

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Оскільки боржник заперечує проти вимог стягувача, відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, виданий судом наказ підлягає скасуванню.

При цьому, заявник не позбавлений права звернення до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

У заяві про скасування судового наказу ОСОБА_1 також просить стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"на його користь судові витрати.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні в цій частині з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження, окремого провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

За змістом статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований в порядку, передбаченому цим розділом (ст. 167 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Аналіз наведених приписів процесуального законодавства свідчить, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер. Заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право і сам факт подання заяви боржником є достатньою підставою для скасування судового наказу, так як закон не зобов`язує суд на цій стадії перевіряти обґрунтованість заперечень боржника. Зазначені у заяві про скасування судового наказу доводи боржника можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку позовного провадження.

Отже, розгляд заяви про скасування судового наказу не є розглядом спору по суті, а лише свідчить про наявність спору, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, і відповідно приписами розділу ІІ ЦПК України не передбачено розподілу будь-яких судових витрат за результатами розгляду такої заяви. Як визначено ч. 3 ст. 171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує лише питання про поворот виконання судового наказу.

Приписи статті 141 ЦПК України регулюють питання розподілу судових витрат між сторонами спору в залежності від результатів розгляду справи по суті, а відтак, в даному випадку, не підлягають застосуванню. Судові витрати, які понесені учасниками під час наказного провадження в подальшому можуть бути враховані та розподілені за результатами розгляду даного спору в порядку позовного провадження.

За таких обставин, виходячи з того, що Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено розподілу судових витрат за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви боржника про стягнення із заявника судових витрат.

Керуючись ст. ст. 170, 259-260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 16.08.2023 по справі № 295/10194/23 за заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" про видачу судового наказу про стягнення заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 ,задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ №295/10194/23, виданий Богунським районним судом м. Житомира 16.08.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" заборгованість за надані послуги в розмірі 1645,89 грн, яка утворилась за період з 01.02.2022 року по 30.06.2023 року та судового збору в сумі 268,40 грн.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що заявлені ними вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Перекупка