Справа № 351/1899/22
Провадження № 22-ц/4808/989/23
Головуючий у 1 інстанції СЕГІН І. .
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Баркова В. М.

суддів: Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 22 травня 2023 року в складі судді Сегіна І. Р., ухвалене в м. Снятині Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та компенсації за затримку її виплати,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та компенсації за затримку її виплат.

Позов обґрунтовано тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем та з 04 листопада 2021 року працював виконавцем робіт ДЕП № 3 (Снятин) філії «Коломийська дорожня експлуатаційна дільниця» ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». 30 червня 2022 року його звільнено з роботи за згодою сторін згідно з частиною першою статті 36 КЗпП України. У порушення вимог статті 116 КЗпП України в день його звільнення відповідачем не виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 67 066 грн. 24 коп., що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5). Після його звільнення 16 листопада 2022 року відповідачем виплачено йому частину заборгованої заробітної плати в розмірі 4 564 грн. 25 коп. Таким чином, загальна сума заборгованості по заробітній платі складає 62 501 грн. 99 коп., яка на час звернення до суду відповідачем йому не виплачена. Крім того, за затримку розрахунку при звільненні відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за весь час затримки.

Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просив суд стягнути з ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 62 501 грн. 99 коп. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

Рішенням Снятинського районного суду від 22 травня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі за період з 01 серпня 2021 року по 30 червня 2022 року в розмірі 42 650 грн. 32 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 63 375 грн. з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. У решті позову відмовлено.

Також стягнуто з ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Додатковим рішенням Снятинського районного суду від 06 липня 2023 року рішення суду допущено до негайного виконання в частині стягнення середньої заробітної плати в межах суми платежів за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині обчислення і визначення сум заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на його користь заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі за період з 01 серпня 2021 року по 30 червня 2022 року в розмірі 62 501 грн. 99 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 84 979 грн. 33 коп.. з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-5. Інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування є офіційною інформацією, сформованою на підставі бухгалтерських та інших документів відповідача. Довідка форми ОК -5, додана ним до позовної заяви, містить інформацію про відпрацьований час, суми заробітку для нарахування та про сплату страхових внесків за період, у який йому нараховано, але не виплачено заробітну плату, тобто містить інформацію щодо предмета доказування. Така довідка отримана в сервісному центрі Пенсійного фонду України без порушення, встановленого законом, отже є допустимим доказом.

Також, суд першої інстанції, розраховуючи суму компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати необґрунтовано застосував розмір заробітної плати за квітень у розмірі 3 011 грн. 43 коп., оскільки згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) його заробітна плата становила 6 500 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі наказу№ 13к від 04 листопада 2021 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу виконавцем робіт (ДРП №3 Снятин) з 04 листопада 2021 року з оплатою праці згідно посадового окладу штатного розкладу.

Відповідно до довідки філії «Коломийська дорожня експлуатаційна дільниця» від 15 листопада 2022 року заборгованість позивача по заробітній платі за період з 01 серпня 2021 року по 30 червня 2022 року складає 42 650 грн. 32 коп.

Згідно з довідкою філії «Коломийська дорожня експлуатаційна дільниця» від 15 травня 2023 року заборгованість по заробітній платі за період з 04 листопада 2022 року по 30 червня 2023 року складає 60 350 грн. 98 коп., в т.ч. компенсація за несвоєчасну виплату розрахункових за 6 місяців з липня 2022 року по грудень 2022 року в сумі 17 700 грн. 66 коп., яка виникла через відсутність грошових коштів.

Відповідно до довідки про доходи філії «Коломийська дорожня експлуатаційна дільниця» від 15 березня 2023 року загальна сума доходів ОСОБА_1 за березень - квітень 2022 року становить 10 238 грн. 86 коп.

За змістом наказів філії «Коломийська дорожня експлуатаційна дільниця» №4 від 28 лютого 2022 року та №5 від 31 березня 2022 року на березень та квітень 2022 року було встановлено двохденний робочий тиждень вівторок, п`ятниця для всіх працівників філії.

Відповідно до копій розрахункових листів ОСОБА_1 у березні 2022 року відпрацьовано 15 робочих днів; у квітні 2022 року 6 робочих днів, у травні 2022 року позивач 10 днів перебування на листку непрацездатності.

Із виписки по надходженнях по картці/рахунку ОСОБА_1 , наданої АТ КБ «ПриваБанк», вбачається, що 16 листопада 2022 року було надходження позивачу на картку у виді зарплати в розмірі 4 564 грн. 25 коп. Інших надходжень заробітної плати в період з 30 червня 2022 року по 26 січня 2023 року не було.

Звертаючись до суду із позовом, позивач покликався на те, заборгованість по заробітній платі становить 62 501 грн. 99 коп., що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України за формою ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до довідки відповідача заборгованість по заробітній платі складає 42 650 грн. 32 коп., а тому саме ця сума підлягає стягненню на користь позивача. При цьому суд критично оцінив твердження ОСОБА_1 про заборгованість в сумі 62 501 грн. 99 коп, оскільки ним не надано належних доказів на підтвердження заборгованості у такому розмірі. Враховуючи, що остаточний розрахунок з позивачем в день звільнення не проведений, суд вважав, що з відповідача підлягає також стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 63 375 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Згідно положень статей 115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги щодо суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 62 501 грн. 99 коп., посилається на розмір нарахованої заробітної плати, який зазначено у формі ОК-5 з індивідуальних відомостей про застраховану особу, вважаючи, що інформація Пенсійного фонду України є достатньою для стягнення з відповідача цієї суми.

Проте копія довідки з індивідуальних відомостей про застраховану особу, видана управлінням Пенсійного фонду України, не підтверджує наявність заборгованості по заробітній платі та не визначає її розмір.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі №242/3051/18 та у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 242/5780/16-ц.

За таких обставин, встановивши, що згідно довідки відповідача заборгованість по заробітній платі складає 42 650 грн. 32 коп., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що саме вказана сума підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апелянта про те, що доказом, який підтверджує розмір його заробітної плати має бути довідка ОК-5, оскільки офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-5 стосовно працівника підтверджують лише його страховий стаж та не можуть бути прийняті судом як належні докази щодо розміру заробітної плати та розміру заборгованості по ній.

З інших підстав рішення суду першої інстанції не оскаржується.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Снятинського районного суду від 22 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2023 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська