Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/804/23
Провадження № 2/711/764/23
15 вересня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Булгакової Г.В.,
за участю секретаря судового засідання - Дубини В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-
07.02.2023 ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Вайленко Г.О., звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2023 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, до початку розгляду справи від її представника - адвоката Вайленко Г.В. надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, проте поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Представник Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В клопотанні від 28.06.2023, яке надійшло на адресу суду 29.06.2023, начальник Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Ніколаєнко Н. просила проводити розгляд справи участі представника та при прийняті рішення врахувати висновок органу опіки та піклування від 28.06.2023 № 100-7254.
З урахуванням положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.
Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Судом встановлено, щоОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.09.2019.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2021 по справі № 752/24999/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 09.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.12.2022 по справі № 752/2569/22 змінено розмір аліментів та спосіб їх стягнення встановлений рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2021, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі 3 000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до Розрахунку заборгованості по аліментам № 57883 від 21.11.2022, складеного старшим державним виконавцем Придніпровського ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Атамась Ю.О., станом на 01.11.2022 заборгованість ОСОБА_2 по аліментам складає 66 444,00 грн.

Згідно характеристик наданих сусідами, а саме ОСОБА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з народженні проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , бабусею ОСОБА_6 і дідусем ОСОБА_7 . Вихованням та розвитком сина займається матір. Після припинення стосунків, батька дитини жодного разу не бачили поряд з сином.

За інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва, малолітній ОСОБА_3 з 02.10.2019 спостерігається в амбулаторії АЗПСМ № 1за місцем підписання декларації з лікарем-педіатром ОСОБА_8 . На амбулаторний прийом разом з дитиною звертається мати ОСОБА_1 або бабуся ОСОБА_6 , які завжди вчасно виконують призначення та рекомендації лікаря щодо лікування, обстеження стану здоров`я дитини.

Відповідно до висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (органу опіки та піклування) № 100-7254 від 28.06.2023, Голосіївська районна в місті Києві державної адміністрації (орган опіки та піклування) вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, Сімейним кодексом України, Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989.

Так, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в статті 27 Конвенції про права дитини, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991.

За змістом статті 150 СК України та статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною 2, 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Тобто, ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.04.2022 у справі № 756/15048/20.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

В даному випадку, з наданих суду доказів достовірно встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_3 , а саме не цікавиться його життям, не займається його вихованням, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а також не забезпечує необхідного утримання. Жодних перешкод у належному виконанні батьківських обов`язків відповідачеві не чиниться. Така поведінка батька є незмінною тривалий час.

На думку суду, вищеописана поведінка батька негативно впливає на розвиток дитини, оскільки він свідомо позбавив дитину своєї уваги, піклування тощо.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а також зважаючи на позицію Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (органу опіки та піклування) щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів дитини, задовольнити заявлені позовні вимоги та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до частини 1 статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до частини 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Відповідно до вимог частини 2 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

На підставі викладеного, керуючись п. 15,16 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, ст. 11-12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 164 СК України, ст. 4, 13, 81, 235, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Г. В. Булгакова