Справа № 456/3748/23
Провадження № 2/456/980/2023
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12 вересня 2023 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до відділу охорони здоров`я Стрийської міської ради про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати наказ №32/22 від 12.04.2021, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без руху. Повідомлено позивача ОСОБА_1 про необхідність усунути недоліки позовної заяви, вказані в мотивувальній частині ухвали суду у десятиденний строк з дня отримання нею цієї ухвали. Позовна заява була залишена без руху, з огляду на наступне. Звертаючись з позовом до суду, позивач обставини спору викладає неповно, не обгрунтовує яким саме чином відповідач порушив її законні права та інтереси, не зазначає докази на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, клопотання про витребування доказів у справі, які підтверджують факт незаконності звільнення її з роботи у встановленому законом порядку не подає. Крім того, позивачем заявлена вимога про поновлення на роботі, однак обставин звільнення позивача з роботи позовна заява не містить і така обставина не обгрунтована і не підтверджена жодним доказом. В порушення вимог п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК позовна заява не містить ціни позову, обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, зокрема, позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в позові не зазначено розміру суми середнього заробітку, що підлягає стягненню, та періоду, за який його потрібно стягнути. Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладений в Постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, провадження №12-301гс18. А тому, позивачем має бути сплачено судовий збір за заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку. Згідно з п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем справляється судовий збір, ставка якого складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за заявлені вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надавши відповідний підтверджуючий документ про його сплату. В позовній заяві також відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. До позовної заяви, в порушення вимог п. 5 ст.177 ЦПК України, не долучено наказ, який просить скасувати позивач, документи, які підтверджують той факт, що позивач була працевлаштована в КНП «Стрийська міська стоматологічна поліклініка», клопотання про витребування таких доказів, позивачем не заявлено. Крім цього позивачем не долучено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Описані вище недоліки позбавили суд можливості застосувати правові приписи ст.ст.175, 177 ЦПК України та відкрити провадження у справі. Суд вважав, що такі недоліки в подальшому сприятимуть неповному розгляду справи, з порушенням строків, встановлених законом.

31 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 подала на адресу суду позовну заяву, яка за своїм змістом є аналогічною попередньо поданій позовній заяві, до якої долучила копію повідомлення про звільнення, копію трудової книжки та копію наказу. Інші недоліки, вказані в ухвалі Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2023 року, позивач ОСОБА_1 не усунула.

На підставі наведеного, зазначена позовна заява повторно ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 липня 2023 року залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Зокрема, суд вказав, на те, що звертаючись з позовом до суду, позивач обставини спору викладає неповно, не обгрунтовує яким саме чином відповідач порушив її законні права та інтереси, не зазначає докази на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, клопотання про витребування доказів у справі, які підтверджують факт незаконності звільнення її з роботи у встановленому законом порядку не подає. Крім того, позивачем заявлена вимога про поновлення на роботі, однак обставин звільнення позивача з роботи позовна заява не містить і така обставина не обгрунтована і не підтверджена жодним доказом. В порушення вимог п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК позовна заява не містить ціни позову, обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, зокрема, позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в позові не зазначено розміру суми середнього заробітку, що підлягає стягненню, та періоду, за який його потрібно стягнути. Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладений в Постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, провадження №12-301гс18. А тому, позивачем має бути сплачено судовий збір за заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку. Згідно з п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем справляється судовий збір, ставка якого складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за заявлені вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надавши відповідний підтверджуючий документ про його сплату. В позовній заяві також відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Частиною 1 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Однак, усі долучені до позовної заяви від 31.07.2023 копії документів належним чином не засвідчені, що суперечить вимогам встановленим до оформлення копій документів. Окрім цього, до позовної заяви не долучено її копію, як і копії документів для надіслання відповідачу.

Вказану ухвалу суду позивачем ОСОБА_1 отримано власноручно 02.09.2023, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 06.09.2023.

Станом на день постановлення ухвали, позивачем недоліки, вказані в ухвалі суду від 31.07.2023 не усунуто.

Дотримання вимог ст.175 ЦПК України при пред`явленні заяви в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки заяви і долучених до неї матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно з ч.5 ст.185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Зважаючи на місце проживання позивача, судом витримано строк, встановлений законом для отримання документів, необхідних для усунення недоліків позовної заяви, однак таких суду на день постановлення ухвали не подано.

У відповідності до ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Оскільки позовна заява не відповідала вимогам статей 175 і 177 ЦПК України, у встановлений судом строк ОСОБА_1 не усунула недоліки, допущені при поданні позовної заяви, а тому таку слід вважати неподаною і повернути позивачу ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 185 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу охорони здоров`я Стрийської міської ради про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути позивачу ОСОБА_1 .

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя В.Л.Бучківська