КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 753/8450/22

провадження № 22-ц/824/9797/2023

12 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т.І.

при секретарі Кролівець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Возного Миколи Вікторовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року в складі судді Шаповалової К.В.,

встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення.

Посилався на ті підстави, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2014 року в цивільній справі №753/462/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ЖБК "Шовковик-12" про поділ майна подружжя та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні квартирою позов задоволено частково. Припинено право власності відповідача на квартиру АДРЕСА_1 . За позивачем визнано право власності на 41/100 частку вказаної квартири, за відповідачем - на 59/100 частин квартири в рахунок розподілу майна подружжя. В задоволенні позову про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні квартирою відмовлено.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року в цивільній справі №753/5526/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ЖБК "Шовковик-12" про встановлення окремого порядку користування житлом, зобов`язання усунути перешкоди в користуванні квартирою встановлено порядок користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 . Виділено в користування позивача окрему кімнату жилою площею 18,0 кв.м. (кімната №3 згідно технічного паспорту квартири), а відповідачу - дві інші окремі кімнати жилою площею 11,9 кв.м. (кімната №4 згідно технічного паспорту квартири) та жилою площею 11,8 кв.м. ( кімната №6 згідно технічного паспорту квартири) в квартирі АДРЕСА_1 . Приміщення загального користування квартири : коридори, вбиральня, кухня, ванна кімната залишено в загальному користуванні. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні окремою кімнатою площею 18,0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 . Зобов`язано ЖБК "Шовковик-12" укласти окремі договори про участь у витратах по утриманню будинку, прибудинкової території та на наданню комунальних послуг окремо з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на окремі виділені жилі приміщення в квартирі.

Відповідач постійно створює нестерпні умови і ситуації, які не дають можливості постійно проживати і користуватися спірною квартирою і допоміжними приміщеннями.

22 лютого 2022 року державний виконавець Дарницького ВДВС у м. Києві на підставі рішення суду не зміг вселити позивача в спірне приміщення, оскільки відповідач категорично відмовилася на добровільне виконання рішення суду про вселення, про що свідчить акт державного виконавця і пояснення відповідача , що знаходяться у виконавчому провадженні.

Виходячи з наведених обставин ОСОБА_1 просив примусово вселити його в ізольовану кімнату № НОМЕР_1 (3), житловою площею 18, 0 кв м, розташовану в квартирі АДРЕСА_1 , що належить ЖБК «Шовковик - 12».

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року вказаний позов задоволено.

Вселено ОСОБА_1 в окрему кімнату житловою площею 18,0 кв.м. (кімната № 3 згідно технічного паспорту) в квартирі АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

03.05.2023 представник ОСОБА_2 - адвокат Возний М. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке полягає в тому, що судом порушено принцип рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовою права на справедливий суд як частини верховенства права.

Суд першої інстанції під час розгляду справи безпідставно відмовив в задоволенні клопотання представника відповідача про виклик та допит свідків, яким відомо про те, що права позивача на користування житлом жодним чином не порушувалися.

Крім того, сторона відповідача звернула увагу суду, що інтереси позивача представляє неналежний представник, який підтвердив свої повноваження ордером, виготовленим друкарським способом, який не є чинним з 01.01.2022, так як НААУ впроваджено процедуру електронного генерування ордерів на надання правової допомоги через особистий кабінет адвоката, але суд на зазначені порушення уваги не звернув, заходів для усунення порушень не вжив.

Вважає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не дано правової оцінки фактичним обставинам справи, що докази, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, не можна застосовувати при вирішенні питання доведеності обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Стороною позивача не доведено обґрунтованість позовних вимог, тоді як сторона відповідача довела, що нею не порушено право позивача на користування житлом, що позивач постійно понад 20 років проживає в іншій сім`ї і не має наміру вселятися в спірну квартиру, а лише намагається шляхом шантажу отримати гроші за свою частку.

Зазначив, що відповідач жодних перешкод з травня 2014 року позивачеві не створювала. За цей період часу він не телефонував з метою зустрітися в квартирі та обговорити всі спірні питання щодо користування нею. Жодного разу не приходив в той час, коли вона була б вдома, навіть не навідував свого рідного онука ОСОБА_3 , який є повною сиротою.

Позивач зареєстрований в квартирі з 1998 року. На початку 2022 року він пішов жити до іншої жінки, де й проживає до теперішнього часу. Позивач завжди мав ключі від квартири, приходив виключно в стані алкогольного сп`яніння та періодично створював конфліктні ситуації, бійки, ображав відповідача та дітей. Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2003 року ОСОБА_1 за вчинення дебошів, побиття відповідача та сина, був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 296 КК України та засуджений до двох років обмеження волі. 01 липня 2003 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва був позбавлений батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

З метою змусити викупити частину квартири позивача його представник листом від 14.01.2020 повідомив відповідача про те, що вона може за 21 961,00 доларів США купити 30 кв.м. квартири хоча ОСОБА_1 виділено у користування кімнату площею 18,0 кв.м. Коштів викупити кімнату у відповідача немає, остання запропонувала викупити належну їй земельну ділянку в селі Проців Бориспільського району Київської області, проте представник не повідомив про це позивача, а потім наполіг взагалі відмовитися від пропозиції.

ОСОБА_1 не мав наміру вселятися, а лише хотів від відповідача грошей, тому до неї не приходили, а державному виконавцю постійно скаржилися, що вона не пускає їх, не виконує рішення суду. Виконавець Бойправ А. О. з`явився лише одного разу 22.02.2022 , коли позивач та його представник ховалися за будинком та чекали, коли вона піде з дому на роботу.

Як з`ясувалося пізніше, протягом 2022 року державним виконавцем було винесено дві постанови про накладення штрафу на відповідача за невиконання рішення суду та 28.07.2022 направлено до Дарницького управління поліції ГУ НП України у місті Києві подання про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.

Вважає, що права позивача не порушені, рішення суду та його виконання потрібні з метою залякування та вимагання грошей за частку позивача або продажу всієї квартири. Знаходження відповідача в квартирі знову буде викликати непорозуміння та конфлікти, так як у сина з ним неприязні стосунки, а онук його боїться. Позивач не бажає утримувати свою власність. За 8 років не уклав окремого договору про участь у витратах, не звертався до ЖБК "Шовковик-12" та поліції з будь-яких питань, не повідомляв про порушення його прав, сусіди останнім часом його не бачили.

Суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи відповідача про те, що нею не чиняться перешкоди позивачу у користуванні квартирою та не прийняв до уваги лист Дарницького УП ГУ НП в м. Києві від 07.03.2023, що у позивача наявні ключі від квартири, оскільки в такому б випадку державний виконавець та позивач могли би вільно потрапити до квартири у відсутність відповідачки.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 не скористався.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 1982 року по 04 липня 2022 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2014 року (справа №753/462/14-ц) за ОСОБА_1 визнано право власності на 41/100 частку квартири АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_2 - на 59/100 частин цієї квартири.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 листопада 2019 року ОСОБА_1 зареєстрував право власності на 41/100 частину цієї квартири.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року (справа № 753/5526/18) встановлено порядок користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 . Виділено в користування ОСОБА_1 окрему кімнату жилою площею 18,0 кв.м. (кімната №3 згідно технічного паспорту квартири), а ОСОБА_2 - дві інші окремі кімнати жилою площею 11,9 кв.м. (кімната №4 згідно технічного паспорту квартири) та жилою площею 11,8 кв.м. ( кімната №6 згідно технічного паспорту квартири) в квартирі АДРЕСА_1 . Приміщення загального користування квартири : коридори, вбиральня, кухня, ванна кімната залишено в загальному користуванні. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні окремою кімнатою площею 18,0 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 . Зобов`язано ЖБК "Шовковик-12" укласти окремі договори про участь у витратах по утриманню будинку, прибудинкової території та на наданню комунальних послуг окремо з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на окремі виділені жилі приміщення в квартирі.

Постановою старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Бойправ А. О. від 19 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 753/5526/18, виданого 29.11.2019 Дарницьким районним судом м. Києва, про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні окремою кімнатою жилою площею 18,0 м 2 в квартирі АДРЕСА_1 .

26.01.2022 та повторно 28.07.2022 старший державний виконавець Бойправ А. О. виніс постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 за невиконання рішення суду.

28.07.2022 старший державний виконавець Бойправ А. О. звернувся до Дарницького управління поліції Головного управління поліції України в місті Києві з поданням про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду про зобов`язання не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні окремою кімнатою жилою площею 18,0 м 2 в квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи рішення про вселення ОСОБА_1 в кімнату жилою площею 18,0 м 2 в квартирі АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що останньому чиняться перешкоди з боку відповідача у користуванні власним майном. Вказана обставина була також встановлена судовим рішенням у справі № 753/5526/18, яке в добровільному порядку відповідачем не виконано. Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на проживання у вказаній квартирі, а тому порушене право на користування квартирою підлягає захисту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Суд першої інстанції дав належну оцінку доводам позивача про те, що співвласниця спірної квартири - ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у користуванні належною йому часткою у праві власності на вказану квартиру, не забезпечує йому доступ до житла і добровільно його не впускає в квартиру, що свідчить про порушення прав ОСОБА_1 , як співвласника вказаної кватири.

На підтвердження вказаної обставини судом обґрунтовано взято до уваги письмові заяви ОСОБА_2 від 22.02.2022 та від 18.08.2022 , в яких вона повідомляє виконавчу службу про причини ненадання доступу ОСОБА_1 до спірної квартири (а.с.112, 123-128).

Відповідь начальника Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 07.03.2023 про те, що згідно баз даних Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві жодних заяв з приводу вчинення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 не надходило, не спростовує ту обставину, що відповідачем не визнаються права позивача на користування спірним житлом.

Вказана відповідь також не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 має ключі від спірної квартири, а останній проти цього заперечує.

Доводи ОСОБА_2 в тій частині, що з травня 2014 року вона жодних перешкод позивачу не створювала, останній не має намір вселятися, що свідчить про відсутність порушеного права є необґрунтованими, враховуючи що згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України підлягають захисту, зокрема невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси, а не лише у разі безпосереднього їх порушення.

Допущення судом першої інстанції до участі в справі представника позивача без належного підтвердження повноважень представництва не може слугувати достатньою підставою для скасування ухваленого по справі рішення.

Необґрунтована відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків не позбавляла відповідача можливості заявити таке клопотання суду апеляційної інстанції, проте таким правом остання не скористалась.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява №63566/00).

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Возного Миколи Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук