Справа №173/1268/23
Провадження №2/173/427/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача- адвоката Точиліна М.В.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в залі суду, в місті Верхньодніпровську цивільну справу, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

11.05.2023 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання батьківства до відповідача, ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) .

15.05.2023 року отримана інформація є Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця-проживання відповідача фізичної особи.

16.05.203 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 19.06.2023 року.

19.06.2023 року в підготовчому судовому засіданні оголошена на перерва до 05.09.2023 року для вирішення сторонами спору в позасудовому порядку

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

05.09.2023 року в підготовчому судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частину рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести зміни до актових записів про народження дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступне.

В 1997 році вона уклала шлюб з відповідачем та їй було присвоєне прізвище ОСОБА_5 . В шлюбі з відповідачем в них народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якого записаний відповідач.

В 2006 році шлюб між нею та відповідачем був розірваний.

Після розірвання шлюбу з відповідачем вона ІНФОРМАЦІЯ_4 народила дитину чоловічої статі, батьком якої є відповідач.

08.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільногірського міського управління юстиції в Дніпропетровській області у відповідності до ч .1 ст. 135 СК України, було зареєстровано народжену нею дитину і прізвище , ім`я та по батькові дитини було записано за її вказівкою ОСОБА_3 .

Зазначена реєстрація дитини була проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки в відповідач в той час відмовився подати заяву до органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію його батьком вищевказаної дитини.

З 2007 року по травень 2022 року вона проживала із відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_5 в неї народилась дитина жіночої статі, біологічним батьком якої є відповідач.

12.05. 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану верхньодніпровського районного управління юстиції в Дніпропетровській області у відповідності до ч .1 ст. 135 СК України, було зареєстровано народжену нею дитину і прізвище , ім`я та по батькові дитини було записано за її вказівкою ОСОБА_4 .

Зазначена реєстрація дитини була проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки в відповідач в той час відмовився подати заяву до органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію його батьком вищевказаної дитини.

З часу народження дітей і до цього часу відповідач при спілкуванні з нею та дітьми, визнає, що він є батьком дітей, однак за різними підставами ухиляється подати спільно з нею заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію батьківства у відношенні до дітей, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач і представник позивача позовні вимоги підтримали за підставами, викладеними в позовній заяві. Позивачка підтвердила факт, що відповідач є батьком дітей.

Відповідачка, ОСОБА_2 , в минулому підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Підтвердив, що він є батьком дітей та пояснив, що діти тривалий час проживають разом з ним. В зв`язку з визнанням відповідачем батьківства в добровільному порядку, останньому був наданий час для оформлення свого батьківства стосовно дітей в позасудовому порядку, шляхом подання заяви до органу реєстрації актів цивільного стану, але відповідач даних дій так і не вчинив.

Представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вислухавши учасників розгляду справи, свідків, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1997 року, що сторонами не заперечується.

В період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . батьком якого записаний відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

За доводами позивача після розірвання шлюбу в період з 2007 року по травень 2022 року сторони продовжували проживати однією сім`єю, що відповідачем не заперечується.

В період спільного проживання у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реєстрація дітей була проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки відповідач відмовився подати заяву до органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію його батьком вищевказаних дітей, що підтверджується копіями витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

07 лютого 2023 року позивачка змінила прізвище з ОСОБА_5 на своє дошлюбне прізвище ОСОБА_7 , що підтверджується, копією свідоцтва про зміну імені.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників .

Оскільки позивач та відповідач підтверджують факт спільного проживання і відповідач добровільно визнає своє батьківство відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дані факти вважаються встановленими і доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України - Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ,2,3, 4 ст. 128 СК України - За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Позивач, ОСОБА_1 , підтверджує батьківство відповідача відносно народжених нею дітей, а відповідач, ОСОБА_2 , визнає себе батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, відповідно даний факт суд вважає встановленим.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати батьківство відповідача щодо дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ст. 134 СК України - На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Таким чином суд вважає за можливе вирішити позовні вимоги і в частині внесення змін до актових записів про народження дітей, записавши батьком дітей відповідача.

Оскільки прізвища та по батькові дітей відповідають прізвищу та по батькові відповідача, зміни щодо даних дітей та матері до актових записів про народження дітей не вносяться.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України - Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 147 грн. 20 коп., на відшкодування понесених с удових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,- ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код єДРПОУ 42962029, юридична адреса: 51700 вул. Центральна, 43 м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, і Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), пл. О.Поля, 8 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у м. Вільногірськ Дніпропетровської області Україна, зареєстрованої відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області 08 грудня 2006 року, актовий запис № 252 та внести зміни до актового запису про народження № 252 від 08 грудня 2006 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, записавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про матір та про дитину залишити без змін.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась у м. Верхньодніпровську Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, зареєстрованої відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 12 травня 2009 року, актовий запис № 85, та внести зміни до актового запису про народження № 85 від 12 травня 2009 року , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, записавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про матір і про дитину залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_3 2 147 грн. 20 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 15.09.2023 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 15.09.2023 року

Дата набрання законної сили: 17.10.2023 року