№ 336/3478/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С.,

за участю: секретаря судового засідання Журавель Д.В.,

представника позивача адвоката Турчинського І.М.,

представника відповідача адвоката Монька Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «КредоБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Павленко С.В. в інтересах Акціонерного товариства «Кредобанк» (далі АТ «Кредобанк», Банк, кредитодвавець, позивач) звернувя до суду із позовом, в якому зазначає, що 21.05.2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 (далі відповідач, позичальник) укладено Кредитний договір № 24437/2019, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 485 100 гривень на строк до 20.05.2023 на здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу.

Заборгованість відповідача перед АТ «Кредобанк» за вказаним кредитним договором становить 393836,33 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 390 018,94 грн., заборгованості за відсотками 3817,72 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 5907,55 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 39 383,66 грн.

Ухвалою від 24.08.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено дату підготовчого судового засідання

Підготовчі судові засідання неодноразово відкладалися через відсутність даних про сповіщення відповідача.

Зокрема, ухвалу про відкриття провадження у справі разом із копіями позову з додатками представник відповідача отримав 07.02.2023.

13.02.2023 підготовче судове засідання відкладено через клопотання представника відповідача про врегулювання спору за участю судді.

22.02.2023 від позивача надійшли заперечення проти врегулювання спору за участю судді.

17.03.2023 протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання про врегулювання спору за участю судді через відсутність згоди позивача на врегулювання спору.

Того ж дня задоволено клопотання представника відповідача, витребувано оригінали таких документі: кредитного договору № 24437/2019 від 21.05.2019; договору застави № 378 від 19.06.2019; виконавчого напису нотаріусу № 3813 від 23.09.2021; досудову вимогу до ОСОБА_2 із доказами її відправлення, а також закрито підготовче провадження у справі.

26.05.2023 судове засідання відкладено через перебування судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні.

27.07.2023 судове засідання відкладено через неявку представника позивача та невиконання ухвали про витребування оригіналів документів.

21.08.2023 від позивача надійшли засвідчені копії документів, що надавалися раніше разом з позовом, а також виконавчий напис від 19.06.2021 за яким приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. звернуто стягнення на транспортний засіб, що є предметом застави за договором від 19.06.2019.

Станом на день розгляду справи відповідач правом подачі відзиву не скористався.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, надав на огляд суду та учасникам справи оригінал кредитного договору № 24437/2019 від 21.05.2019; договору застави № 378 від 19.06.2019; досудову вимогу до ОСОБА_2 із доказами її відправлення.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що повідомлення про дострокове повернення кредиту ОСОБА_1 не отримував, оригінали документів за договором у відповідача на теперішній час відсутні, оскільки були знищенні внаслідок часткового руйнування будинку через обстріли військовими рф. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості і довідки щодо руху коштів не є належними доказами, адже не підписані особою, яка їх склала, а також ці документи не віднесені до первинних бухгалтерський документів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини.

Судом встановлено, що 21 травня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 24437/2019 для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу (а.с. 17-19).

Відповідно до п. 2.1 договору банк видає позичальнику кредит в сумі 485 100 грн. на строк до 20 травня 2026 року.

За п. 2.7 договору сума кредиту зараховується на транзитний рахунок позичальника, а потім перераховується банком на поточний рахунок продавця транспортного засобу.

Обов`язки зі сплати позичальником процентів за користування кредитом, порядок їх нарахування і сплати визначений розділом 3 кредитного договору, порядок повернення кредиту розділом 4.

Меморіальним ордером № 29146981 від 22.05.2019 підтверджується зарахування вказаної суми на рахунок ОСОБА_2 , відкритий у в АТ «Кредобанк», а отже й отримання відповідачем кредитних коштів (а.с. 9).

Неналежне виконання умов договору підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 7-8), а також інформацією про рух грошових коштів по рахунку з 21.05.2019 по 17.02.2022 (а.с. 10-16).

Суд відхиляє як безпідставне посилання представника відповідача про те, що вказані розрахунок, відомості про рух грошових коштів складені невідомою особою, адже вони містять підпис представника банку адвоката Павленка О.С., тобто складені ним же.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік» від 05.10.2017 № 2164-VIII первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Як випливає із змісту ст. 9 вказаного закону, первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

За визначенням Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Отже, банківська виписка про рух грошових коштів по рахунку є первинним документом, адже вона містить інформацію про рух грошових коштів, який відбувся, а тому вказаний доказ є належним і допустимим.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).

За п. 10, п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживче кредитування - це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Положеннями статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Право дострокового повернення кредиту передбачено п. 4.7, п. 4.8 договору. Зокрема, у випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів виникає, у разі прострочення сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць.

З розрахунку заборгованості вбачається, що з 21.08.2020 поступово стала виникати заборгованість зі сплати кредиту, після 21.08.2021 відповідач взагалі перестав повертати кредитні кошти.

Станом на 21.01.2021 заборгованість за кредитом становила 343 371,34 грн. (поточна) та 46 647,60 грн. (прострочена).

Позивач 23.02.2022 направив відповідачу вимогу № 119/2022 від 22.02.2022 щодо дострокового стягнення заборгованості, яка повернулася відправнику неврученою (а.с. 35-39).

Водночас п. 10.1.1. встановлює позичальнику обов`язок письмово повідомляти банк про зміну місця проживання, роботи тощо протягом 3-х днів з дня настання таких обставин.

Доказів виконання цього обов`язку представник відповідача не надав.

Враховуючи наведене, а також те, що принаймні з 23.01.2023 (підготовчого судового засідання, в якому був присутній ОСОБА_1 ) відповідач був обізнаний про наявність вимоги банку про стягнення заборгованості, однак допущені порушення умов кредитного договору не усунув, суд доходить висновку, про наявність правових підстав для стягнення всієї заборгованості за кредитом, у тому числі нарахованих процентів за користування кредитними коштами.

Враховуючи досліджені матеріали справи, суд вважає за необхідне також зазначити про таке.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла ОСОБА_3 , 19.06.2019 укладено нотаріально посвідчений договір застави, предметом застави є транспортний засіб Haval H6, 2019 р.в. (а.с. 25-26).

Виконавчим написом, що вчинений 23.09.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., звернуто стягнення на вказаний транспортний засіб, приватним виконавцем Хохловим К.К. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим написом, яке постановою від 13.12.2021 було зупинено на підставі ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.12.2021.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г, застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Крім того, як зазначив у судовому засіданні представник відповідача, на час розгляду цієї справи за позовом про стягнення заборгованості, справа № 323/3537/21 за позовом ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання вищезгаданого виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, була розглянута судом 28.08.2023, позов задоволений.

Таким чином відсутні підстави вважати, що постановлення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором призведе до її подвійного стягнення.

На підставі п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Відповідно до положень ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що долучені до позову копії першої та останньої сторінки договору про надання правничої допомоги від 11.02.2019 не містять даних щодо надання позивачу правничої допомоги саме по цій справі (а.с. 46-47), представником позивача на день розгляду справи не надано й доказів, якими підтверджується заявлений розмір витрат на правничу допомогу, а тому суд не може вирішити вказане питання.

Керуючись ст.ст. 141, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КредоБанк» суму заборгованості за кредитним договором № 24437/2019 від 21.05.2019 у розмірі 393 836,66 грн. (триста дев`яносто три тисячі вісімсот тридцять шість гривень 66 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5907, 55 грн. (П`ять тисяч дев`ятсот сім гривень 55 копійок).

Відомості, передбачені п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач АТ «КредоБанк», знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сахарова, буд.78; .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.09.2023.

Суддя Є.С. Боєв

14.09.23