Справа № 716/1434/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2023 року місто Заставна

Заставнівський районний суду Чернівецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судових засідань Якимик К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Данищук Василь Вячеславович, до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2023 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину в розмірі 12155,00 гривень, посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як навчається за денною формою у Чернівецькому кооперативному фаховому коледжі економіки та права, в добровільному порядку у здійсненні додаткових витрат на дитину участі не бере.

Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 16.08.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивачка не з`явилася, свої інтереси доручила представляти адвокату Данищуку В.В.

Представник позивачки адвокат Данищук В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що у зв`язку з навчанням дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у фаховому коледжі, її мати понесла витрати на оплату навчання та проживання дитини в гуртожитку в загальній сумі 24310,00 грн. Але відповідач, як батько дитини, та маючи обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину, в добровільному порядку такої участі не бере.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що дійсно є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і що йому відомо, що донька вступила на денну форму навчання до фахового коледжу в місті Чернівці. Додав, що в присутності адвоката позивачки мав з нею розмову, в ході якої не відмовлявся від участі у додаткових витратах на дитину, був готовий надати позивачці 6000,00 грн, а решту пізніше, на що вона відмовилася, бажаючи отримати всю суму одразу, після чого звернулася до суду з вищевказаним позовом. Не заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат на дитину, водночас просив зменшити розмір витрат позивачки на правову допомогу.

Вказані доводи не заперечував під час розгляду справи представник позивачки адвокат Данищук В.В..

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, справи в приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №60 вчинений відділом РАЦС Заставнівського РУЮ Чернівецької області від 22.07.2008 року.

З 01.04.2021 року відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки, що підтверджується рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13.07.2021 року, яке набрало законної сили 14.08.2021 року.

З договору про надання освітньої послуги-підготовки фахівця за денною формою навчання від 31.07.2023 року вбачається, що неповнолітня ОСОБА_4 розпочала навчання за денною формою навчання за спеціальністю «Право» у Чернівецькому кооперативному фаховому коледжі економіки та права на оплатній основі без виплати стипендії (а.с.19).

20.07.2023 року позивачка звернулася до відповідача з листом по участь у додаткових витратах на дитину в розмірі 12155,00 грн.

В цей же день 20.07.2023 року позивачкою оплачено проживання ОСОБА_4 у гуртожитку в розмірі 1170,00 грн та 1040,00 грн, що підтверджується квитанціями (а.с.21, 22), а 03.08.20023 року оплачено вартість навчання в розмірі 21500,00 грн (а.с.20).

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

До особливих обставин, викладених у ст.185 Сімейного кодексу України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах на дітей зобов`язані обоє батьків, незалежно від того з ким проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Під час розгляду справи судом встановлено, що неповнолітня дитина сторін по справі навчається в платному навчальному закладі і матір`ю понесені витрати пов`язані з оплатою навчання та проживання дитини в загальному розмірі 24310,00 грн.

Враховуючи викладене, а саме, що витрати на навчання у платному навчальному закладі відносяться до додаткових витрат на дитину і відповідач, як один з батьків зобов`язаний брати в них участь, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягненя додаткових витрат на дитину є обґрунтованим.

Частина 2 ст.185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідач є молодою працездатною особою, має на утриманні з позивачкою ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших утриманців чи зобов`язань, які б істотно впливали на можливість відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину не має.

Таким чином, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків дитини, прав дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, з урахуванням доведеності позовних вимог та відсутності заперечень з боку відповідача, а також виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню додаткові витрати на дитину в розмірі 12155,00 гривень, що становить половину від понесених позивачкою додаткових витрат на дитину.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень ст.ст.133, 141, 142 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог, а інші витрати - у разі задоволення позову на відповідача; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.2-4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, вирішуючи питання про витрати на професійну правничу допомогу суд враховує, що відповідач заявив про їх зменшення, а також поведінку відповідача під час розгляду справи, його намагання врегулювати спір в досудовому порядку.

Як вбачається із копії договору про надання юридичної (правничої) допомоги №б/н від 03.08.2023, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом Данищуком В.В., сторони погодили, що сума винагороди за послуги, що надаються адвокатом, визначається за згодою сторін та становить 5000,00 грн (а.с.23).

Згідно з попереднім орієнтовним розрахунком витрат на правову допомогу до договору № б/н від 03.08.2023 року, вартість первинної консультації, підготовка договору та ознайомлення з матеріалами становить 1000,00 грн, складання позовної заяви, додатків до неї 3000,00 грн, участь адвоката в судовому засіданні 1000,00 грн (а.с.24).

ОСОБА_3 здійснила оплату послуг адвоката Данищука В.В. в розмірі 5000,000 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.25).

Таким чином, судом встановлено, що надані позивачем документи доводять обсяг наданих адвокатом послуг, містять детальний опис конкретних дій в рамках правничої допомоги, свідчать про їх вартість та оплату.

Враховуючи вищевикладене, а саме обставини справи, їх значення для сторін, поведінку учасників справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 3000,00 грн і вважає це співвмірним обсягу наданих адвокатом послуг з урахуванням їх вартості для даного виду справи.

Крім того, враховуючи, що під час звернення до суду з позовом позивачку було звільнено від сплати удового збору, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 50% від ставки, встановленої для фізичних осіб даного виду позову, оскільки той визнав позов до початку розгляду справи по суті.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 76-82, 133, 137, 141, 142, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Данищук Василь Вячеславович, до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , додаткові витрати на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 12155 (дванадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави 50% судового збору в сумі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 18.09.2023 року.

Суддя О.Є. Вайновська