КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/2828/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11182/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року, ухвалене під головування судді Галаган В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно списаних коштів, -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути на його користь з АТ «Державний ощадний банк України» безпідставно списані кошти з карткового рахунку № НОМЕР_1 шляхом відновлення залишку коштів на вказаному рахунку в сумі 14 281,21 грн. та стягнути на користь держави 1073,60 грн. судового збору (а.с. 1-6).

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є постійним клієнтом АТ «Державний ощадний банк України», де постійно отримує пенсію офіцера Збройних Сил України. Вказував, що впродовж з 02 травня 2022 року по 06 травня 2022 року з банківської картки позивача № НОМЕР_2 протиправно списано на користь торгової точки Google Tik Tok Live всі наявні кошти в сумі 14 281,21 грн. Позивач стверджував, що банківську картку нікому не передавав, не губив, персональні дані картки по повідомляв. Зазначав, що він є особою похилого віку і ніколи не користувався послугами соціальної мережі Tik Tok.

Вказував, що 06 травня 2022 року вперше побачив списання коштів та одразу зателефонував на гарячу лінію АТ «Ощадбанк» з приводу шахрайських дій з вимогою блокування картки. Проте, навіть після блокування картки, шахраї продовжували надсилати платні запити до банку стосовно залишку коштів на картці, внаслідок чого на рахунку позивача утворилась заборгованість у сумі 159,66 грн. Смс-повідомлення про списання коштів на підключений позивачу «СМС-банкінг» не надходили.

Позивач зазначав, що 09 травня 2022 року звернувся з відповідною заявою до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, яким зареєстровано кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України, позивача визнано потерпілим, з`ясовано, що аналогічні шахрайські схеми по крадіжкам коштів з банківських карток на користь Google Tik Tok Live існують вже декілька років. Крім того, 15 червня 2022 року позивач звернувся до голови правління АТ «Державний ощадний банк України» Наумова С.В. та голови НБУ Шевченка К.С. стосовно несанкціонованого доступу до його карткового рахунку та зняття з нього готівки, з вимогою проведення відповідної перевірки і повернення грошових коштів. Проте, останні повідомили, що 02 травня 2022 року проведено верифікацію картки на сервісі Google із веденням необхідних персональних даних та проведено у період з 02 травня 2022 року по 06 травня 2022 року значну кількість фінансових операцій по списанню грошових коштів. З огляду на бездіяльність відповідача та неурегулювання ситуації Головою НБУ, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду (а.с. 1-6).

04 квітня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника АТ «Державний ощадний банк України» - Литвина А.В., в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 58-63).

На обґрунтування відзиву зазначав, що відповідно до документів, наданих підрозділами банку щодо оскаржених операцій по рахунку позивача, встановлено, що за період з 02 травня 2022 року по 04 травня 2022 року були проведені операції в сервісі Google TikTok Live на загальну суму 13 228,45 грн. з введенням повного номеру картки, терміну дії картки та СVV2/СVС2-коду для верифікації, всі операції проведені коректно. Вказував, що дані операції відбулись після успішної верифікації (прив`язки) платіжної картки на сервісі Google 02 травня 2022 року о 14:32:24 та 02 травня 2022 року о 14:41:05. Верифікації проведені коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки банку з правильним введенням строку дії та СVV2/СVС2-коду. Згідно з деталями транзакцій, це операції в інтернеті по раніше доданій картці на відповідному сервісі соціальної мережі TikTok та сервісі Google. Перерахунку коштів передувала верифікація на сервісі Google, верифікації проходили із введенням всіх даних картки та СVV2-коду без введення якого операції щодо перерахунку коштів не могли бути завершені. Згаданий СVV2-код міг бути відомий тільки особі, яка здійснювала операції з платіжною карткою, а саме позивачу.

Звертав увагу, що клієнт персонально відповідає за зберігання і не розголошення третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних при роботі дистанційного банківського обслуговування, компрометацію ідентифікаційних/авторизаційних даних за допомогою вірусів і програм-шпигунів на персональному програмному забезпеченні клієнта. Банк не несе відповідальності за операції з картковим рахунком клієнта при розголошенні третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних, відсутності сертифікованого антивірусного забезпечення.

Представник відповідача вказував, що в банку відсутня інформація щодо компрометації даних платіжної картки № НОМЕР_2 , емітованої на ім`я клієнта та відповідно відсутні підстави для відшкодування коштів за проведені оскаржувані операції за період з 02 травня 2022 року по 04 травня 2022 року. Стверджував, що банком встановлено, що операції з використанням Інтернет ресурсу проведено коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки, що свідчить про відсутність вини банку у виконанні розпорядження клієнта щодо перерахунку коштів з його рахунку. Ініціювання переказів по картці позивача було здійснено шляхом електронної ідентифікації електронного платіжного засобу та клієнта.

Також, звертав увагу, що позивач звернувся до контакт-центру банку лише на четвертий день 06 травня 2022 року після початку операцій по списанню коштів, всупереч вимогам п. 2.3. Правил користування міжнародними платіжними картками АТ «Ощадбанк» (а.с. 58-63).

19 квітня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 , в якій останній просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 103-106).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року узадоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно списаних коштів - відмовлено (а.с. 120-125).

Не погодившись із рішенням районного суду, 01 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 129-133).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що рішення суду першої інстанції ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права, та не відповідає дійсним обставинам справи. Вважає помилковими висновки суду про те, що зняття коштів з карткового рахунку позивача відбулося шляхом введення правильного ПІН-коду, що могло відбутись лише внаслідок розголошення конфіденційної інформації, що заборонено Правилами надання банківських послуг. Вказував, що судом, всупереч принципу змагальності, фактично було покладено тягар доказування виключно на позивача, залишивши поза увагою, що саме відповідач повинен доводити обставини, які звільняють його від відповідальності. Зазначав, що саме на банк покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Посилався на висновки Верховного Суду України у постанові від 13 травня 2015 року № 6-71 цс.

Також зазначав, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи дає змогу ініціювати платіжні операції, зокрема зняття коштів з картки.

Крім того, апелянт вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на пункти договору про відкриття фізичній особі карткового рахунку від 09 грудня 2010 року, який фактично є договором приєднання, адже зазначені норми припинили свою дію у 2015 році, коли було затверджено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (затверджений постановою правління АТ «Ощадбанк» від 08 серпня 2015 року №694). Вказував, що з його змістом та положеннями не знайомився та не підписував.

Посилався висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, що «неможливо застосувати до правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом». Вважає, що судом першої інстанції було проігноровано посилання позивача на застосування правових висновків, які викладені у аналогічних рішеннях Верховного Суду. Вказував, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його цивільно-правової відповідальності (а.с. 129-133).

08 серпня 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника АТ «Державний ощадний банк України» - адвоката Литвина А.В., в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін. На обґрунтуванням відзиву на апеляційну зазначав, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Посилання апелянта щодо звільнення його від відповідальності за здійснення спірних платіжних операцій є необґрунтованими, оскільки відсутні ознаки незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка надала змогу ініціювати такі операції, а спірні операції були здійснені з електронною ідентифікацією платіжного засобу та його користувача. Доводи апелянта щодо залишення судом першої інстанції поза увагою вжиття ним всіх можливих заходів інформування щодо незаконних дій по списанню грошових коштів спростовуються матеріалами справи, адже про спірні операції апелянт повідомив банк лише на четвертий день після їх проведення. Також зазначав, що апелянтом не надано жодного доказу протиправності дій АТ «Ощадбанк», який діяв згідно вимог чинного законодавства та положень договору від 09 грудня 2010 року № 14403 про відкриття фізичній особі карткового рахунку (а.с. 147-151).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є клієнтом АТ «Ощадбанк» та власником рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк» за договором банківського рахунка № НОМЕР_3 від 09 грудня 2010 року (а.с. 65-68).

За даними виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , складеної АТ «Ощадбанк», за період з 01 травня 2022 року по 09 травня 2022 року, за період з 02 травня 2022 року по 06 травня 2022 року були проведені операції розрахунку в торгово сервісній мережі GBR London Google TikTok Live на загальну суму 14 281,21 грн. (а.с. 10-17).

З виписки по банківському рахунку ОСОБА_1 вбачається, що вказані операції були здійснені в інтернеті по раніше доданій картці на відповідному сервісі (а.с. 74-78).

06 травня 2022 року картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 було заблоковано відповідачем (а.с. 73).

09 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, яким зареєстровано кримінальне провадження №0000933 за ч. 1 ст. 190 КК України. Позивача визнано потерпілим по факту вчинення кримінального правопорушення, а саме: з 02 травня 2022 року по 06 травня 2022 року з банківської картки АТ «Ощадбанк», що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були списані грошові кошти на суму 12 188,00 грн. (а.с. 18).

Крім того, 09 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до АТ «Ощадбанк» про вирішення питання щодо відновлення коштів на його рахунку (а.с. 19), на яку листом АТ «Ощадбанк» від 13 липня 2022 року надано роз`яснення з рекомендацією звернутися до правоохоронних органів (а.с. 23).

Також, 15 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Голови Національного банку України та повторно до АТ «Ощадбанк» про проведення перевірки та вирішення питання щодо відновлення коштів на його рахунку, на яку листом Національного банку України від 13 липня 2022 року та листом АТ «Ощадбанк» надано відповідь (а.с. 20, 21-22, 24-25).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що саме на позивача покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення, та враховуючи, що операція з переказу коштів була здійснена у період з 01 травня 2022 року по 06 травня 2022 року в сервісі Google TikTok Live (мережі Інтернет) на загальну суму 13 228,45 грн. з використання реквізитів платіжної картки, у тому числі CVV-коду, які відомі тільки власнику картки, АТ «Ощадбанк» не повинен нести відповідальність за дану операцію.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

За змістом ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Відповідно до ч. 2 вказаної статті грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Особи, винні в порушенні порядку розкриття та використання інформації, що становить банківську таємницю, несуть кримінальну та іншу відповідальність згідно з законом (ст. 61 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

Пунктом 2 Розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 705), емітент зобов`язаний надавати ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу, лише держателю електронного платіжного засобу.

Емітент під час видачі електронного платіжного засобу зобов`язаний проінформувати держателя про можливість або неможливість зміни ПІНу.

Користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень - пункт 1 Розділу VI.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629 св 18), від 24 липня 2019 року у справі № 753/16954/16-ц (провадження № 61-24323 св 18), від 01 липня 2020 року у справі № 712/9107/18 (провадження № 61-9877 св 19), від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18 (провадження № 61-18544 св 19), від 07 липня 2021 року у справі № 370/476/16-ц (провадження № 61-10242 св 20), від 17 грудня 2021 року у справі № 263/3704/19 (провадження № 61-1799 св 21), від 13 червня 2022 року у справі № 587/586/21(провадження № 61-19319 св 21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 2.11 Договору клієнт ( ОСОБА_1 ) доручає банку без його додаткової згоди та розпорядження дебетувати картрахунок - списувати з картрахунку грошові кошти, що мають бути сплачені відповідно до п. 6.1.2 цього Договору.

Згідно п. 4.1.1 Договору банк зобов`язався виконувати доручення клієнта по списанню з картрахунку грошових коштів (дебетувати картрахунок), як це передбачено п. 2.11 цього Договору.

За змістом п. 6.1.5 Договору держателі основної та додаткової банківської платіжної картки (БПК) зобов`язані терміново повідомити банк в усній формі про втрату БПК за будь-яких обставин, а також про те, що ПІН-код став відомий третій особі, надавши необхідну інформацію для ідентифікації картки. В 3-деннний термін після усної заяви надати в банк письмову заяву.

Згідно п. 6.1.8 Договору держателям основної та/або додаткової БПК забороняється передавати БПК для використання стороннім особам. В разі виявлення факту передачі БПК сторонній особі Клієнт особисто відповідає за всі операції, здійснені не держателем БПК.

Згідно п. 7.2 Договору у випадку передачі БПК та ПІН-коду сторонній особі клієнт повністю відповідає за здійснені операції по цій БПК.

Пунктом 6.1.1 Договору визначено, що Клієнт зобов`язується неухильно дотримуватись умов цього Договору та Правил користування БПК.

Згідно з п. 2.1 Правил користування міжнародними платіжними картками AT «Ощадбанк», що є додатком до Договору та підписані ОСОБА_1 , клієнт повинен вживати всіх можливих заходів для запобігання втрати, крадіжки чи незаконного використання карток.

Відповідно до п. 2.3 Правил, якщо картку втрачено, викрадено або з іншої причини вона стала непридатною до використання, а також якщо ПІН-код став відомий сторонній особі, клієнт повинен в усній формі терміново заявити про це службу підтримки клієнтів Ощадбанку та протягом 3 днів надати про це письмову заяву в оригіналі або по факсу до установи банку, де відкрито картковий рахунок.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме на позивача покладено обов`язок нерозголошення (не розкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення протягом трьох днів.

З наданих банком доказів вбачається, що з 02 травня 2022 року по 06 травня 2022 року АТ «Ощадбанк» повідомляв ОСОБА_1 про кожну здійснену операцію по його банківському рахунку шляхом направлення СМС-повідомлень, у тому числі про списання з картки коштів в торгово сервісній мережі GBR London Google TikTok Live (а.с. 76-78).

Апеляційний суд врахував, що з виписки по банківському рахунку позивача вбачається, що операції зі списання коштів в торгово сервісній мережі GBR London Google TikTok Live за період з 02 травня 2022 року по 06 травня 2022 року були здійснені в інтернеті по раніше доданій картці на відповідному сервісі (а.с. 74-78).

Тобто банківська картка позивача була додана на сервісі Google TikTok Live для сплати послуг.

Позивач звернувся до відповідача з повідомленням про шахрайські дії по його картці та з вимогою заблокувати картку лише 06 травня 2022 року, тоді як списання з картки відбувалося з 02 травня 2022 року, про що банк повідомляв СМС-повідомленнями на прикріплений до картки номер його мобільного телефону.

Цих обставин позивач не заперечував, зазначивши в позові, що уперше побачив незаконне списання коштів з рахунку 06 травня 2022 року.

06 травня 2022 року о 20 год. 59 хв. за зверненням позивача його банківську картку було заблоковано (а.с. 78).

Пунктом 6 розділу VI Положення № 705 визначено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Банк виконав свій обов`язок з виконання замовлених позивачем банківських операцій та інформування користувача про здійснені спірних операцій з використанням електронного платіжного засобу позивача з 02 травня 2022 року по 06 травня 2022 року, при цьому, позивач повідомив банк про виявлення платіжних операцій по карті, які він не виконував, лише 06 травня 2022 року, тому банк не несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова