ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5941/23 Справа № 227/1558/21 Суддя у 1-й інстанції - Корнєєва В.В. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Сотнікової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №227/1558/21 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2023 року (суддя Корнєєва В.В., повний текст судового рішення складено 30 березня 2023 року),

в с т а н о в и в:

В квітні 2021 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, в обґрунтування позову зазначив, що позивач здобув право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 08 серпня 2011 року терміном дії довічно. До листопада 2014 року позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Донецької області в місті Донецьку. У зв`язку із набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 07листопада 2014 року №595, якою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей у населеному пункті, де мешкав позивач було припинено здійснення повноважень відповідним органом Пенсійного фонду України, а також зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади видатки з державного бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Внаслідок цього позивач, не маючи інших джерел існування крім пенсії, звернувся із заявою про взяття на облік та про продовження виплат пенсії до іншого територіального органу Пенсійного фонду України. У листопаді 2014 року позивач отримав довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території, та став на облік до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. З цього часу і до серпня 2018 року відповідач нарахував пенсійне забезпечення позивачу та перераховував належні до виплати суми на картковий рахунок, який був відкритий на ім`я позивача в АТ «Ощадбанк».У серпні 2018 року на картковий рахунок позивача не була зарахована щомісячна пенсія, відповідач протиправно зупинив виплату пенсії позивачу. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року визнано бездіяльність відповідача по невиплаті пенсії протиправною та зобов`язано відповідача поновити нарахування та виплату позивачу пенсії і сплати заборгованості з дня припинення її виплати. У зв`язку з тим, що Добропільське об`єднане управління не виконало в добровільному порядку рішення суду державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрив 28 березня 2019 року виконавче провадження №58739832. Після чого, державний виконавець направив повідомлення до правоохоронного органу та виніс постанову від 16 січня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №58739832. Листом від 09 квітня 2019 року Добропільське об`єднане управління фактично відмовилося відновити нарахування та виплату пенсії позивачу з серпня 2018 року. У зв`язку з тривалим невиконанням судового рішення загальний розмір шкоди завданий позивачу становить 147647,03 грн, з яких 110621,71 грн (основний борг), 17025,32 грн (борг суми компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати), 20000,00 грн моральної шкоди у неотриманні пенсії у розмірі недоотриманої суми пенсії та компенсації за несвоєчасну виплату пенсії. У зв`язку з чим, представник позивача просив стягнути з держави України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в користь позивача шкоду заподіяну Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області у розмірі 147647,03 грн. У травні 2021 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з держави України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача шкоду заподіяну Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області у розмірі 127853,88 грн. Допустити негайне виконання рішення у розмірі місячного розміру пенсії позивача. Встановити відповідно до статті 129-1 Конституції України судовий контроль за виконанням судового рішення.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2023 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 17232,17 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 червня 2023 року стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь держави судовий збір у розмірі 172,32 грн. Іншу частину судового збору у розмірі 1304,15 грн компенсовано за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З вказаним рішенням в частині задоволення позову про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсіїне погодився відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питанні про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі визначальною ознакою є характер спірних правовідносин. Відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до адміністративних судів. Крім того, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати повинна бути виплачена управлінням у том ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний період, проте станом на час ухвалення рішення у справі відповідач не порушував свій обов`язок щодо несплати компенсації, так як такий обов`язок об`єктивно у нього ще не виник. Відповідно до позову щодо сплати компенсації за втрачений дохід на теперішній час за виниклих між сторонами правовідносин є передчасною, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області ще не вирішувалося питання щодо виплати пенсії за період з 1 серпня 2018 року по 31 березня 2019 року, а отже й не реалізовано своїх дискреційних повноважень з цього приводу.

Учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

В апеляційній скарзі відповідач оскаржує рішення суду в частині задоволення позову про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні інших позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційний суд не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Донецької області в місті Донецьку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року у справі №200/12532/18-а визнано протиправним та скасовано розпорядження Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15 серпня 2018 року №166664 «Про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 до з`ясування з 01 серпня 2018 року». Зобов`язано Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з серпня 2018 року.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрив виконавче провадження №58739832 по примусовому виконанню зазначеного судового рішення. В зв`язку з невиконанням Добропільським об`єднаним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судового рішення державний виконавець направив повідомлення до правоохоронних органів та виніс постанову від 16 січня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №58739832.

Згідно із довідкою відділу поліції № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 08 січня 2023 року на запит суду з 19 грудня 2018 року інформації щодо звернення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по виконавчому провадженню №58739832 щодо невиконання рішення Донецького окружного суду від 19 грудня 2018 року № 200/12532/18-а не надходило.

Позивач ОСОБА_1 в квітні 2020 року також звертався до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2020 року змінено в мотивувальній частині.

Позивачу було виплачено заборгованість з пенсії в листопаді 2022 року у розмірі 530 грн за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року №200/12532/18-а, борг з пенсії складає 110621,71 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Враховуючи, що позивачу було частково виплачено пенсію згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року, а тому позивач отримав право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 17232, 17 грн.

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений з порушенням норм процесуального права.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся з позовом про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Кошти Пенсійного фонду відповідно до статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 3 Положення про Пенсійний фонд України основними завданнями Пенсійного фонду України є, зокрема: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством; виконання інших завдань, визначених законами України та покладених на Пенсійний фонд України Президентом України.

Згідно із пунктом 1 розд. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначено, що управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами Правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Серед основних завдань управління, відповідно до пункту 4 Положення, зокрема, є: призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-XII; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Тобто органи Пенсійного фонду України є суб`єктами владних повноважень, наділені владними управлінськими функціями.

Відповідно до частин 1, 2 статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Предметом цього спору є протиправна, на думку позивача, відмова ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати позивачу пенсії.

Тобто існує спір щодо захисту прав та інтересів позивача у зв`язку з невиконанням з боку суб`єкта владних повноважень своїх публічно-владних управлінських функцій.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»№ 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Згідно із статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто, статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»№ 2050-ІІІ прямо передбачено, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема, пенсії.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 55 Закону № 2262-XII, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією, а у цій справі - органом Пенсійного фонду України, добровільно чи на виконання судового рішення.

Отже, спір, що виник у справі між позивачем та органом Пенсійного фонду України як органом виконавчої влади, який у спірних правовідносинах безпосередньо реалізує надані законодавством владні управлінські функції, про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону № 2050-ІІІ, є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У постанові від 15 травня 2019 року у справі № 759/9631/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори щодо стягнення компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплатиналежать до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, ураховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин, апеляційний суд доходить висновку, що вказаний спір належить до юрисдикції адміністративних.

Проте, наведене залишилося поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково розглянув справу в частині задоволення позову про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсіїв порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною 2 статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсіїскасуванню, а провадження у справі в цій частині закриттю. В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.

На виконання вимог частини 1 статті 256 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, та він має право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями 374, 377, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2023 року в частині задоволення позову про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсіїскасувати.

Провадження у справі №227/1558/21 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсіїзакрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Протягом десяти днів з дня отримання постанови позивач має право звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста