ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 1909/2-142/11Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А
Провадження № 22-ц/817/898/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

15 вересня 2023 р. м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кременецького районного суду від 03.03.2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права на 2/7 частки колишнього колгоспного двору,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Кременецького районного суду від 03.03.2011 року визнано мирову угоду по справі за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ОСОБА_5 про визнання права на 2/7 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 , колишнього колгоспного двору, згідно якою будинковолодіння по АДРЕСА_1 переходить у власність сторін на наступних умовах:

1. За ОСОБА_2 визнається право власності на 1/7 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

2. За ОСОБА_3 визнається право власності на 1/7 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1

3. За ОСОБА_5 визнається право власності на 3/7 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

4. За ОСОБА_6 визнається право власності на 2/7 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

5. Судові витрати пов`язані з веденням справи покладено на сторони в межах ними понесених.

Закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ОСОБА_5 про визнання права на 2/7 частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 . колишнього колгоспного двору . Судові витрати по справі . покладено на сторони в межах понесених ними.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 21.08.2023 року було подано апеляційну скаргу на ухвалу Кременецького районного суду від 03.03.2011 року.

У скарзі апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не була повідомлена про укладення мирової угоди та визнання її судом, оскаржуваної ухвали від 03.03.2011 року не отримувала, а про розгляд срави дізналася лише в серпні 2023 року, отримавши повний текст ухвалу суду від 03.03.2011 року - 15.08.2023 року.

Крім цього ОСОБА_1 зазначає, затверджена ухвалою суду від 03.03.2011 року мирова угода не містить її підпису, як позивача у даній справі.

Відповідно до частини першоїстатті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зістаттею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів`з 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України.

Підпунктом 13 пункту 1розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала Кременецького районного суду від 03.03.2011 року, на яку подана апеляційна скарга, постановлена до набрання чинності ЦПК України (2017 року). Тому, підлягає оскарженню у строки, передбаченістаттею 294 ЦПК України (2004 року).

Відповідно до частини другої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України 2004 року заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Встановлено, що апеляційну скаргу на ухвалу Кременецького районного суду від 03.03.2011 року ОСОБА_1 оскаржила 21.08.2023 року одночасно з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями, встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява, яку було подано в січні 2011 року, окрім інших позивачів, містить підпис ОСОБА_1 (а.с. 6)

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що в ході розгляду даної справи ОСОБА_1 було подано заяву, посвідчену головою Кременецького району Тернопільської області, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 , як позивач у даній справі відмовляється від своєї частки у розмірі 1/7 частки будинку у бувшому колгоспному дворі на користь свого батька - відповідача у даній справі ОСОБА_5 . У даній заяві, ОСОБА_1 просила долучити дану заяву до матеріалів справи та врахувати її при вирішенні спору. Крім того, позивач зазначала, що не має змоги прибути в судове засідання у зв`язку із наявністю малолітньої дитини, тому просила розгляд справи здійснювати без її участі (а.с. 36).

Згодом, до суду першої інстанції було подано мирову угоду, яку було затверджено судом, яка окрім інших позивачів та відповідачів містить підпис ОСОБА_1 (а.с. 46).

Враховуюче указане, доводи Тригуби (Бабійчук) про те, що мирова угода не містить її підпису колегія суддів вважає безпідставними.

Із змісту протоколу судового засідання від 03.03.2011 року, у якому було затверджено мирову угоду та постановлено оскаржуване судове рішення видно, що ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні (а.с. 47 - 48).

Враховуючи вищевказане, колегія суддів зазначає, що вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними, оскільки апелянту було відомо про розгляд справи та про наявність оскаржуваного рішення.

Отже, вирішувати питання про пропуск процесуального строку апеляційного оскарження з доводів, які наведені заявником є безпідставними.

Більш того, із матеріалів справи вбачається, що 02.03.2022 року адвокатом Булавою М.А., яка діяла в інтересех ОСОБА_1 було подано до суду першої інстанції заяву про ознайомлення із матеріалами справи, у якій міститься підпис представника про те, що 28.03.2022 року із матеріалами справи адвокат Булава М.А. ознайомлена (а.с. 55)

Також, 19.12.2022 року адвокат Москаленко С.І. подав до Кременецького районного суду заяву, разом із ордером про надання правничої допомоги ОСОБА_4 , у якій просив оскаржувану ухвалу від 03.03.2011 року направити йому за адресою: АДРЕСА_2 , або на його електронну адресу (а.с. 59).

Із змісту супровідного листа Кременецького районного суду видно, що ухвалу Кременецького районного суду від 03.03.2011 року було напралено адвокату Москаленко С.І. 20.12.2022 року (а.с. 59).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що:

«вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року);

«одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципуres judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже враховуючи, що ухвалу Кременецького районного суду було постановлено 03.03.2011 року, а з апеляційною скаргою апелянт звернулась лише 21.08.2023 року, тобто більше ніж через 12 років, колегія суддів не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав викладених в клопотанні про поновлення строку.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням положень ст. 358 ЦПК України, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 357, 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кременецького районного суду від 03.03.2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права на 2/7 частки колишнього колгоспного двору - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених ч. 2 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуюча

Судді: