КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-з/824/1078/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
У Х В А Л А

14 вересня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

встановив:

у листопаді 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 12 листопада 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу.

Також позивач звернулась до апеляційного суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову та просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви позивач вказувала, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити ефективний захист її прав і призведе до необхідності нових звернень до суду, оскільки після її звернення до суду з позовом вже відбулось неодноразове відчуження спірної квартири.

Також позивач зазначала, що квартира АДРЕСА_1 незаконно вибула з її володіння, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з вимогами про визнання правочинів недійсними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду від 19 жовтня 2021 року.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивач звернулась до суду з вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , на яку позивач і просить накласти арешт. Наразі квартира належить на праві власності ОСОБА_7 , який не брав участі у справі, однак якого позивач просить залучити до розгляду справи в якості третьої особи на стадії апеляційного розгляду. За відсутності встановленої заборони ОСОБА_7 може у будь-який момент здійснити дії щодо відчуження квартири, що в подальшому може призвести до унеможливлення ефективного захисту прав позивача, за захистом яких вона звернувся до суду.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що справа перебуває на розгляді у суді тривалий час, а саме з листопада 2015 року. Рішення Подільського районного суду від 19 жовтня 2021 року оприлюднено в ЄДРСР лише 16 травня 2023 року, що за відсутності в його тексті даних про дату проголошення повного тексту свідчить про порушення строків його виготовлення.

У рішенні від 19 березня 1997 року заява № 18357/91 у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір щодо правомірності відчуження нерухомого майна і здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів суд, апеляційної інстанції доходить висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання рішення суду, якщо воно буде ухвалене на користь позивача.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи слід позов задовольнити або в позові відмовити суд вирішує під час ухвалення рішення відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України, а не на стадії забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 28 січня 2022 року (серія та номер: 119, посвідчений приватним нотаріусом Кіївського міського нотаріального округу Анохіною В.М.).

Стягувач: ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді