Справа № 136/970/23
провадження № 2/136/184/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2023 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Іванця О.Д., за участю секретаря судового засідання Рипюк Т.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину до закінчення навчання.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Відповідач являється батьком позивача, яка на даний час досягла повноліття, проте навчається в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса, термін навчання - з 15.09.2020 до 30.06.2024, форма навчання - денна. Позивач проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні. Позивач навчається на денній формі, а тому не має змоги влаштуватись на роботу та мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до моменту закінчення навчання. Відповідач матеріально їй взагалі не допомагає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Крім того, позивач має проблеми зі здоров`ям і вимушена витрачати великі суми на лікування. У позові позивач зазначає, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує регулярний дохід, а тому може надавати їй матеріальну допомогу, проте добровільно цього не робить. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів доходів щомісячно. Інших утриманців відповідач не має. Саме такий розмір аліментів в сумі з матеріальною допомогою, яку вона отримує від матері, відповідатиме її інтересам та зможе забезпечити їй належні умови для проживання та здобуття освіти. Також, позивач просила суд витребувати від установ та організацій відомості про матеріальний стан відповідача, про що надала відповідне клопотання про витребуваня доказів.

Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 09.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву, а також витребувано: від Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС - інформацію про доходи відповідача; від Вінницького районного центру комплектування та соціальної підтримки - інформацію про те, в якій військовій частині проходить військову службу відповідач.

Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач, через свого представника, подав до суду відзив, який обґрунтовує наступними обставинами.

Відповідач не заперечує щодо сплати аліментів та частково визнає позов, але просить призначити їх в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень з дати подачі позову і мотивує це наступним. Він, ОСОБА_2 , є ветераном війни-учасником бойових дій, з 2014 року захищає Україну, має захворювання, які пов`язані із захистом Батьківщини. Ці захворювання постійно потребують лікування, в тому числі і в стаціонарі, що потребує значних коштів, не всі з яких покриває держава. З моменту отримання судового наказу Липовецького районного суду Вінницької області про стягнення аліментів від 24.10.2018 відповідач жодного разу не ухилявся від свого батьківського обов`язку, сплачував аліменти вчасно та регулярно. Особисто та через свою дружину ОСОБА_4 переводив щомісячно кошти на рахунок доньки. Після настання повноліття ОСОБА_1 , він як батько продовжував допомагати доньці матеріально. Його донька ОСОБА_1 дійсно є студенткою вищого навчального закладу і користується пільгою як дитина учасника бойових дій, а саме отримує соціальну стипендію та навчається за державним замовленням за кошти Державного бюджету, тобто не витрачає ніяких коштів на навчання. Тому, на думку відповідача, твердження його доньки про скуртне становище і потреби матеріальної допомоги не відповідає дійсності. Крім того, проблеми зі здоров`ям позивача належним чином документально не підтверджені. Також позивачем не підтверджено витрат на правову допомогу у розмірі 6000 гривень.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначено, що вона не погоджується з відповідачем щодо сплати аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки саме їй як позивачу по справі належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Вона свій вибір зробила та у позовній заяві просила суд стягнути аліменти саме в частці від доходу. Також позивач зазначила, що відповідач отримує регулярний дохід одразу з двох джерел - ТОВ «ЄВРОМАСТИЛА» та з військової частини НОМЕР_1 . Тому вважає, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі зазначеному у позові. Посилання відповідача на те, що позивач навчається на державній формі навчання і отримує стипендію трохи більше як 1000 грн. на місяць ніяк не спростовує потребу позивача в утриманні від свого батька. Адже позивач регулярно несе витрати на лікування та регулярно сплачує кошти за послуги офтальмолога та стоматолога, вимушена постійно купувати високовартісні лінзи та проходити лазерне лікування. Крім того, відповідач не має інших утриманців крім позивача. Посилання відповідача на незадовільний стан здоров`я жодним чином не підтверджене, адже відповідач є військовослужбовцем, тобто він є придатним до військової служби. Відповідач взагалі не проходив лікування у 2023 році. В 2022 році відповідач лікувався лише один раз 14 днів (29.09.2022 по 12.10.2022) і виписаний з покращенням. Інші надані відповідачем медичні виписки підтверджують його лікування у попередні роки протягом нетривалих періодів часу. Твердження відповідача, що він регулярно допомагає позивачу матеріально після досягнення нею повноліття є неправдивими. З моменту досягнення 18 років, відповідач перестав надавати допомогу. Усі надані відповідачем чеки та квитанції стосуються виключно попередніх періодів (тобто до досягнення повноліття). А тому, позивач просила суд поданий відповідачем відзив відхилити, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача документально підтверджені витрати на правову допомогу адвоката в розмір 6000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачкою надано акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 17.07.2023, укладеного з адвокатом Зубань О.О. та квитанцію до прибуткового касового ордера №4 від 18.07.2023 на суму 6000 грн. (а.с. 66, 67)

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також враховуючи часткове визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у позовній заяві, відповідач є батьком позивача, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с. 9). Позивач проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні.

Відповідно до довідки №152/06.6.1-11 від 18.05.2023 Донецького національного університету імені Василя Стуса, ОСОБА_1 дійсно є студенткою третього курсу деної форми навчання за державним замовленням, спеціальність 035 Філологія/05.041 германські мови та літератури (переклад включно), перша - англійська, факультету філології, психології та іноземних мов. Період навчання з 15.09.2020 до 30.06.2024 (а.с. 11).

Відповідач до досягнення дитиною 18-ти років сплачував аліменти, що підтверджуєься копіями виписок з операцій переказів коштів на користь одержувача ОСОБА_1 за період 13.11.2018 - 23.06.2022 (а.с. 39-41) та копіями платіжних інструкцій про переказ коштів, зазначених як аліменти за жовтень 2021 року, січень 2022 року, листопад 2021 року, березень 2022 року, сплачених від імені ОСОБА_4 , яка, як зазначає відповідач є його дружиною (а.с. 42-46). Достременно встановити за який конкретно період сплачені аліменти та про наявність чи відсутність заборгованості по їх сплаті неможливо. Після досягнення ОСОБА_1 18-ти років, як стверджує позивачка сплата аліментів припинилась. Вона потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки витрати по утриманню дочки несе лише її мати, яка не може в повному обсязі на належному рівні забезпечувати основні її потреби. Позивач позбавлена можливості працювати, так як навчається на денній формі і весь час зайнята навчанням. Крім того, позивачка зазначає, що має проблеми зі здоров`ям і вимушена витрачати значні суми коштів на лікування, на підтвердження чого надала акт про надання медичних послуг від 11.05.2023 №28868 на суму 5000 грн. (а.с. 10).

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 є ветераном війни-учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданим 07.04.2015 (а.с. 29). Має захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджується витягом ВЛК від 24.07.2017 (а.с. 33)

З відповіді на адвокатський запит від Донецького національного університету імені Василя Стуса від 21.06.2023 року № 481/01-09/18 слідує, що ОСОБА_1 користується пільгою як дитина учасника бойових дій; отримує соціальну стипендію: протягом січня - грудня 2021 року - 14617, 84 грн., протягом січня - грудня 2022 року - 17073,42 грн., протягом січня - травня 2023 року - 5900 грн.; з 01.10.2020 їй було змінено джерело фінінсування навчання за державним замовленням. Також долучено довідки про доходи позивача (а.с. 47-50). Зважаючи на це, на думку відповідача, його донька не витрачає ніяких коштів на навчання, що є пільгою дитини учасника бойових дій. Однак даний факт ніяк не спростовує потребу позивача в утримання від свого батька.

Відповідно до копій виписок історій хвороби, які долучено відповідачем до відзиву (а.с. 30-38), відповідач перебував на стаціонарному лікуванні з різними діагнозами: з 22.10.2014 по 07.11.2014 - 15 днів, з 09.11.2014 по 18.11.2014 - 9 днів, з 09.09.2016 по 30.09.2016 - 21 день, з 24.04.2017 по 12.05.2017 - 19 днів, з 02.05.2018 по 11.05.2018 - 9 днів, з 25.09.2018 по 08.10.2018 - 15 днів, з 29.09.2022 по 12.10.2022 - 14 днів. Тобто на протязі останніх дев`яти років відповідач проходив лікування незначні періоди часу. Доказів того, що він непридатний до військової служби, має якісь обмеження працездатності, які б перешкоджали відповідачеві працювати, отримувати дохід та надавати допомогу повнолітній дочці, яка продовжує працювати, суду не надано.

На виконання ухвали суду від 09.06.2023 на адресу суду 22.06.2023 від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшла відповідь на запит щодо отримання доходів відповідачем, з якої слідує, що відповідач за період з 1 кварталу 2022 по 1 квартал 2023 отримував доходи у вигляді заробітної плати та виплат військовослужбовцям від ТОВ "Євромастила", ТОВ "ПММ", військової частини НОМЕР_1 , а також соціальні виплати (а.с. 22-23). Інша запитувана судом інформація, а саме від Вінницького районного центру комплектування та соціальної підтримки до суду не надходила. Зазначене вказує на те, що ОСОБА_2 працевлаштований та отримує регулярний дохід.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В силу ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст.199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Суд, оцінивши подані позивачем та витребувані судом докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Судом було встановлено, що позивачка, будучи дочкою відповідача, навчається в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса, на третьому курсі, денної форми, факультет філології, психології та іноземних мов, за спеціальністю філологія/германські мови та літератури (переклад включно), у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Відповідач офіційно працевлаштований, отримує регулярний дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу своїй дитині, проте в добровільному порядку такої допомоги не надає.

Крім того відповідачем не доведено, що він як батько позивача не може сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Доводи відповідача про те, що він потребує лікування за станом здоров`я, оскільки є учасником бойових дій, не спростовує висновків суду про спроможність його сплачувати аліменти позивачу у розмірі частки його доходів. Адже доказів того, що він непридатний до військової служби, має якісь обмеження працездатності, які б перешкоджали відповідачеві працювати, отримувати дохід та надавати допомогу повнолітній дочці, яка продовжує працювати, суду не надано. Інших утриманців відповідач не має.

Відповідно до ст.200 СК України з врахуванням положень ст.ст. 181, 184 СК України вибір способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від доходу/заробітку) належить позивачеві. У позовній заяві позивачкою зазначена вимога про стягнення аліментів у частці від доходу у розмірі 1/4 частини. Зважаючи на це, вимога відповідача про визначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно задоволена бути не може.

Суд зауважує, що інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Інші доводи, наведені в обґрунтування відзиву, не можуть бути підставами для зменшення заявленого позивачем розміру аліментів, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального права і незгоді з заявленим розміром аліментів, та зводяться до переоцінки судом його доказів.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення із відповідача - аліментів в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходів) - на користь позивача, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України.

Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, відтак суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд керується ч. 3 ст. 133 ЦПК України, згідно з якою судові витрати складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати на професійну правову допомогу необхідну для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., що підтверджується: відповідним актом приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 17.07.2023, укладеного з адвокатом Зубань О.О.; квитанцією до прибуткового касового ордера №4 від 18.07.2023 (а.с. 66, 67).

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць.

На підставі ст.ст. 84, 180-184, 198 - 200 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 259, 263-265, 279, 280, 281, 285 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 - аліменти в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходів) - на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 07.06.2023 і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Д. Іванець