УХВАЛА

іменем України

2 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 707/2451/18

провадження № 61-2263св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивачі за первісним позовом (відповідачі за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які є правонаступниками ОСОБА_4 ,

відповідачі за первісним позовом: ОСОБА_5 (позивач за зустрічним позовом), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк»,

відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за зустрічним позовом, - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області,

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» про затвердження мирової угоди і закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» про визнання недійсним договору і витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (правонаступниками якого є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, про виселення за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2020 року, ухвалене у складі судді Смоляра О. А., та постанову Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2021 року, прийняту колегією у складі суддів: Бородійчука В. Г., Василенко Л. І., Карпенко О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог за первісним та зустрічним позовами

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися з позовом до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фінансова компанія «Фінмарк», Публічного акціонерного товариства

(далі - ПАТ) «Західінкомбанк» визнання недійсним договору та скасування запису в державному реєстрі.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вказували, що

25 грудня 2006 року ПАТ «Західікомбанк» та ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 17-ЮО, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 460 000 грн на строк до 25 червня 2008 року.

Належне виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до укладеного ПАТ «Західікомбанк» та ОСОБА_1 25 грудня 2006 року договором іпотеки, предметом якого є житловий будинок на АДРЕСА_1 .

1 березня 2018 року ПАТ «Західікомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» укладено договір № 2018-01-11-000324-а про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договір про відступлення права вимоги за

договором іпотеки, укладені 25 грудня 2006 року ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 відповідно.

19 березня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» та ОСОБА_5 уклали договори про відступлення прав вимоги, відповідно до умов яких остання набула право вимоги за вказаними кредитним договором та договором іпотеки.

Позивачі за первісним позовом вважали, що ПАТ «Західінкомбанк»

та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк», а у подальшому - ОСОБА_5

та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» уклали не договори про відступлення права вимоги (цесії), а договори факторингу, тому такі договори є недійсними та такими, що не породжують юридичних наслідків внаслідок невідповідності їх вимогам закону.

Зазначено, що за оспорюваним договором від 1 березня 2018 року про відступлення права вимоги за кредитним договором ПАТ «Західінкомбанк» (первісний кредитор) уступив грошову вимогу до боржника ОСОБА_4

у сумі 460 000 грн в обмін на грошові кошти в сумі 143 181,51 грн.

В результаті виконання такого договору ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» отримало плату у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі (460 000 грн - 143 181,51 грн = 316 818,49 грн), та отримало право вимоги за іпотечним договором у сумі 656 500 грн (вартість іпотечного майна), а банк отримав фінансування в сумі 143 181,51 грн.

Внаслідок укладання оспорюваних договорів ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» отримало прибуток від обміну своїх грошових коштів на дебіторську заборгованість ОСОБА_4 перед ПАТ «Західінкомбанк» і фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі права грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Позивачі вказують, що оспорюваний договір про відступлення права вимоги, незважаючи на його назву та зміст умов, за своєю юридичною природою є договором факторингу і не відповідає передбаченим законом умовам, тому такий договір, як і оспорюваний договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки підлягають визнанню недійсними на підставі частини першої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.

Зазначаючи про недійсність оспорюваних договорів та вибуття майна з власності іпотекодавця поза її волею, позивачі вважають, що права ОСОБА_1 як іпотекодавця і власника іпотечного майна підлягають захисту на підставі статті 388 ЦК України - шляхом витребування вказаного житлового будинку з незаконного володіння ОСОБА_5 .

Уточнивши позовні вимоги, позивачі просили:

- визнати недійсним договір № 2018-01-11-000324-а від 1 березня 2018 року, укладений ПАТ «Західінкомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк», про відступлення права вимоги за кредитним договором № 17-ЮО, укладеним ОСОБА_4 та ПАТ «Західінкомбанк»;

- визнати недійсним договір від 1 березня 2018 року, укладений

ПАТ «Західінкомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк», про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеним ОСОБА_1 та

ПАТ «Західінкомбанк»;

- витребувати із незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 житловий будинок з напівпідвалом, розташований на АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

25 вересня 2018 року за ОСОБА_5 державним реєстратором Цьопою Б. А. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 249).

У лютому 2019 року ОСОБА_5 звернулася із зустрічним позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, про виселення.

В обґрунтуванням зустрічного позову вказувала, що 19 березня 2018 року вона набула прав кредитора до ОСОБА_4 та прав іпотекодержателя майна

ОСОБА_1 внаслідок укладення з ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» договорів про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

Оскільки ОСОБА_4 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та залишив без виконання її іпотечну вимогу, вона набула право власності на предмет іпотеки, яке зареєстроване 25 вересня 2018 року.

Відповідачі за зустрічним позовом в добровільному порядку не виселяються з житлового будинку на АДРЕСА_1 , чим чинять їй перешкоди у користуванні майном.

За таких обставин просила виселити відповідачів за зустрічним позовом з вказаного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

3 травня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення

ПАТ «Західінкомбанк»; відомості про правонаступників товариства у вказаному реєстрі відсутні (витяг № 1 від 10 червня 2021 року).

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10 липня 2019 року об`єднано первісний та зустрічний позови в одне провадження і залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня

2020 року відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Ухвалюючи рішення в частині вирішення первісного позову, суд першої інстанції зазначив про ненадання позивачами належних і допустимих доказів того, що укладений між відповідачами за первісним позовом договір відступлення права вимоги містить ознаки договору факторингу та порушення відповідачами за первісним позовом норм чинного законодавства при укладенні договору відступлення права вимоги.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову зазначивши, що ОСОБА_6 набула право власності на спірне домоволодіння у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, який придбаний не за рахунок кредиту. Тому виселення відповідачів з вказаного будинку без надання їм іншого постійного житла суперечитиме частині другій статті 109 ЖК України.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області

від 21 квітня 2020 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши про відповідність таких висновків обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи осіб, які її подали

У лютому 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2021 року в частині вирішення первісного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про його задоволення.

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновку суду першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, про недоведення позивачами порушення їх права оспорюваними правочинами, оскільки вони як споживачі банківських послуг (позичальник та іпотекодавець) звернулися до суду за захистом своїх порушених прав, так як заміна кредитодавця та іпотекодержателя

(з ПАТ «Західінкомбанк» на ОСОБА_5 ) у договорах, в яких заявники є стороною, порушує їх права як споживача банківських послуг і таке право може бути захищене в судовому поряду. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18).

На думку заявників, суди попередніх інстанцій не врахували висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 11 вересня 2018 року

у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) та від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20), щодо розмежування правової природи договорів факторингу та цесії.

Також заявники вказують про відсутність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду щодо застосування статті 1054 ЦК України та статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позиція інших учасників справи

У квітні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність її доводів, просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Підставою відкриття касаційного провадження у цій справі були доводи заявників про:

- застосування судами попередніх інстанцій норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

-відсутність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду щодо застосування статті 1054 ЦК України та статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2022 року зупинено провадження

у даній справі до залучення правонаступників ОСОБА_4 і ухвалою цього ж суду від 21 червня 2023 року поновлено провадження у справі та залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як правонаступників ОСОБА_4 .

Ухвалою Верховного Суду від 5 липня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Короткий зміст мирової угоди

У червні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» подали до Верховного Суду заяви про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, до яких додали підписаний ними примірник мирової угоди.

Мирова угода мотивована тим, що сторони у справі уклали цю угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, які стосуються виключно їхніх прав та обов`язків, наслідки закриття провадження у справі їм відомі. Умови мирової угоди не суперечать закону, не стосуються прав та інтересів інших осіб і не є невиконуваними.

Сторони також дійшли згоди, що наслідком затвердження мирової угоди є припинення спору, який є предметом розгляду суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами встановлено, що 25 грудня 2006 року ПАТ «Західікомбанк» та

ОСОБА_4 уклали кредитний договір № 17-ЮО, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 460 000 грн на строк до 25 червня 2008 року.

Належне виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором забезпечено іпотекою відповідно до укладеного ПАТ «Західікомбанк» та ОСОБА_1 25 грудня 2006 року договором іпотеки, предметом якого є житловий будинок на АДРЕСА_1 .

1 березня 2018 року ПАТ «Західікомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» укладено договір № 2018-01-11-000324-а про відступлення права вимоги за кредитним договором та договір про відступлення права вимоги за

договором іпотеки, укладеними 25 грудня 2006 року ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_1 відповідно.

19 березня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» та ОСОБА_5 уклали договори про відступлення прав вимоги, відповідно до яких остання набула право вимоги за вказаними кредитним договором та договором іпотеки.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 150554892 від 21 грудня 2018 року суди встановили, що державним реєстратором виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопою Б. А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний № 43184844), яким право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 .

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Перевіривши доводи заяв про затвердження мирової угоди та дослідивши проект мирової угоди, колегія суддів дійшла такого висновку.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Статтею 408 ЦПК України визначено, що незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди встановлено, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, які стосуються виключно прав і обов`язків сторін справи.

Умови мирової угоди не суперечать закону, не стосуються прав та інтересів інших осіб і не є невиконуваними.

Встановлено, що мирову угоду подано особисто сторонами, а дії їх представників, які брали участь у судовому засіданні, не суперечать інтересам осіб, яких вони представляють.

Оскільки визначених статтею 207 ЦПК України підстав для відмови у затвердженні мирової угоди не встановлено, касаційний суд приходить до висновку про задоволення заяв про затвердження мирової угоди і закриття провадження у справі, поданих ОСОБА_1 , як діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та

ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк», і затвердження укладеної ними мирової угоди від 23 червня 2021 року у справі № 707/2451/18.

Також колегія суддів приймає відмову ОСОБА_5 від зустрічного позову, про що остання просила в мировій угоді.

З наслідками укладення та затвердження мирової угоди сторони обізнані; з наслідками відмови від позову ОСОБА_5 обізнана; наслідки закриття провадження у справі сторонам зрозумілі, про що вони вказали у відповідних заявах, наданих суду.

У зв`язку з затвердженням мирової угоди та відмовою позивача за зустрічним позовом від позову касаційний суд відповідно до статті 408 ЦПК України визнає нечинними рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2021 року і закриває провадження у справі.

Затвердження судом цієї мирової угоди та відмова ОСОБА_5 від зустрічного позову відповідає вимогам чинного законодавства України.

Керуючись статтями 206, 207, 255, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяви ОСОБА_1 (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» про затвердження мирової угоди і закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» про визнання недійсними договорів і витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (правонаступниками якого є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, про виселення задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену ОСОБА_1 (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк», у такій редакції:

«Умови мирової угоди щодо предметів позовів:

ОСОБА_5 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» визнають первісний позов ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів і витребування майна з чужого незаконного володіння та погоджуються:

- визнати недійсним договір № 2018-01-11-000324-а від 1 березня 2018 року, укладений Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк», про відступлення права вимоги за кредитним договором № 17-ЮО,

укладеним ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк»;

- визнати недійсним договір від 1 березня 2018 року, укладений

Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк», про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеним ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк»;

- витребувати із незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 житловий будинок з напівпідвалом, розташований

на АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 відмовляється від зустрічного позову, пред`явленого нею до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (правонаступниками якого є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, про виселення.

Врегулювання грошових відносин сторін:

Враховуючи, що ОСОБА_5 понесла витрати, пов`язані з придбанням права вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки, оформлення правочинів щодо цього та реєстрацію права власності, ОСОБА_1 сплачує ОСОБА_5 погоджену ними суму грошової компенсації, що дорівнює грошовому еквіваленту 5 000 доларів США і

на 23 червня 2021 року за офіційним курсом Національного банку України складає 136 525 грн.

Вказані грошові кошти ОСОБА_1 передала ОСОБА_5 в момент підписання мирової угоди.

Сторони не мають жодних претензій одна до одної щодо відшкодування понесених судових витрат і усі понесені судові витрати залишають за собою».

Прийняти відмову ОСОБА_5 від зустрічного позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (правонаступниками якого є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, про виселення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2021 року визнати нечинними.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» про визнання недійсними договорів і витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (правонаступниками якого є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації, про виселення, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. В. Сердюк В. А. Стрільчук