12.09.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/497/23
Провадження № 2/533/218/23
РІШЕННЯ

(ЗАОЧНЕ)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Козир В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лобач М.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Богомаза К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Богомаз Костянтин Павлович звернувся від імені та в інтересах позивача до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якій просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 3% річних за період з 13.01.2011 по 03.05.2023 у розмірі 21869,61 грн, інфляційні витрати за період з 13.01.2011 по 03.05.2023 у розмірі 185 144,53 грн, що загалом становить 207 014,14 грн, та судовий збір.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 травня 2023 року прийняти до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 06 липня 2023 року.

Протокольною ухвалою суду від 06.07.2023 судове засідання відкладено на 12.09.2023 на 11.00 годину у зв`язку з першою неявкою відповідача. Викликано відповідача повторно, у тому числі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Богомаз Костянтин Павлович позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у розумінні п. 3 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву у порядку, встановленому ст. 191 ЦПК України, та у строки, встановлені в ухвалі суду, будь-яких заяв чи клопотань не подав.

Протокольною ухвалою суду від 12.09.2023 постановлено проводити заочний розгляд справи.

Справу розглянуто у судовому засіданні 12.09.2023 за участю позивача та його представника.

Аргументи сторін

Позиція позивача (а.с. 2-5)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 29.12.2010, який набрав законної сили 13.01.2011, ОСОБА_2 зобов`язано сплатити на користь ОСОБА_1 нанесену матеріальну та моральну шкоду загальною сумою 59247,43 грн.

15.03.2011 судом було видано виконавчий лист № 1-76, на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Станом на день подання позовної заяви відповідач ОСОБА_2 судове рішення не виконав, що на думку позивача є порушенням грошового зобов`язання.

У зв`язку з цим позивач, посилаючись на положення статті 625 ЦК України, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних та інфляційні втрати, що нараховані за весь час невиконання останнім судового рішення, починаючи з 13.01.2011 по 03.05.2023.

Згідно з наданим позивачем розрахунком загальний розмір грошових коштів, які останній просив стягнути з відповідача, становить 207 014,14 грн, що включає: 21869,61 грн - три проценти річних, 185 144,53 грн - інфляційні витрати.

При нормативному обґрунтуванні позову представник позивача посилався на статті 11, 524, 533-535, 625 ЦК України та правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №758/1303/15-ц (постанова від 11 квітня 2018 року), у справі № 686/21962/15-ц (постанова від 16 травня 2018 року), судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6- 113цс14 (постанова від 01 жовтня 2014 року), у справі № 6-1946цс15 (постанова від 06 липня 2016 року), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 459/3560/15-ц (постанова від 16 травня 2018 року), у справі № 753/23612/15-ц (постанова від 11 липня 2018 року), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 461/479/16-ц (постанова від 05 вересня 2018 року), у справі № 761/43507/16-ц (постанова від 22 листопада 2018 року).

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надав, власну позицію щодо предмета спору не висловив, котррозрахунок суми заборгованості не надав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 29.12.2010 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Стягнуто з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 9 247,43 грн матеріальної шкоди та 50 000,00 грн моральної шкоди, а всього 59247,43 грн (а.с. 6-10, 57-59).

Вирок набрав законної сили 13.01.2011 (а.с. 59).

Постановою Козельщинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.12.2020 відкрито виконавче провадження № 64004436 з примусового виконання виконавчого листа № 1-76, виданого 15.03.2011 Козельщинським районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди у розмірі 59247,43 гривень (а.с. 11-12).

Відповідно до інформації про виконавче провадження, отриманої судом з АСВП з метою перевірки актуальності відомостей про виконання вироку суду, боржник (відповідач) у самостійному порядку судове рішення не виконує, сума звернення стягнення складає 65472,17 грн, у тому числі сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. - 59247,43 грн (а.с. 60-61).

Отже, відповідач судове рішення у добровільному порядку не виконав, стягнуті за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 29.12.2010 грошові кошти у загальному розмірі 59 247,43 гривень позивачу не сплатив, у рамках відкритого виконавчого провадження вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення результату не дали, що підтверджується листом Козельщинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.04.2023 № 7405 (а.с. 14).

Відповідно до звіту ТОВ «Аудиторська фірма «Фінанси. Бізнес. Аудит» від 08 травня 2023 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 266 261,57 гривень (59 247,43 грн (сума боргу) + 185 144,53 грн (інфляційне збільшення) + 21869,61 грн (штрафні санкції) = 266 261,57 грн) (а.с. 18-28).

Доказів сплати відповідачем позивачу грошових коштів, стягнутих з відповідача на користь позивача на виконання вироку Козельщинського районного суду Полтавської області від 29.12.2010, матеріали справи не містять.

Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Саме такі правові висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у справі № 686/21962/15-ц.

Також Велика Палата Верховного Суду у справі № 758/1303/15-ц зробила такі висновки:

(п. 26) стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

(п. 27) відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

(п. 28) За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

(п. 29) З огляду на це справа про застосування відповідно до статті 625 ЦК України заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням,

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

Предметом позову у даній справі є стягнення на підставі частини 2 статті 625 ЦК України інфляційних витрат та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування шкоди, розмір якої підтверджений судовим рішенням.

Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 29.12.2010, який набрав законної сили 13.01.2011, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 9 247,43 грн матеріальної шкоди та 50 000,00 грн моральної шкоди. Загальна сума, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача за вироком суду склала 59247,43.

Доказів сплати відповідачем позивачеві грошових коштів у загальному розмірі 59 247,43 гривень, стягнутих з відповідача за вироком суду, матеріали справи не містять.

Отже, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується вироком Козельщинського районного суду Полтавської області, у розмірі 59247,43 грн.

На дані правовідносини також поширюється норма статті 625 ЦК України, а тому позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних збитків та відсотків за користування грошовими коштами (3 % річних).

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, скільки відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням.

Здійснюючи перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних збитків та процентів річних від простроченої суми (3 % річних) суд зазначає, що такі розрахунки здійснені у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України.

Відповідачем такі розрахунки не спростовані, контррозрахунок (власний розрахунок заборгованості) суду не надано.

Суд, перевіривши здійснені на замовлення представника позивача розрахунки, вважає розрахунок 3 % річних від простроченої суми правильним та обґрунтованим, таким, що відповідає чинному законодавству України. Арифметичних чи логічних помилок судом не встановлено.

Що стосується інфляційних витрат, то за період з 13.01.2011 до 03.05.2023, то інфляційне збільшення суми боргу (розраховане за формулою:

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ..... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення)

буде складати 185633,31 грн (а.с. 62-65).

Зважаючи на те, що позивач просив стягнути суму інфляційних витрат, що не перевищує розраховану судом, керуючись принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд задовольняє такі вимоги у повному обсязі.

Ураховуючи вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме у розмірі 207 014,14 гривень, що складається з 185 144,53 грн - інфляційні витрати та 21869,61 грн - 3 % річних від простроченої суми, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Розподіл судових витрат

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 2070,14 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 14, 19, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 281-282, 354-355 ЦПК України, наведеними у мотивувальній частині рішення нормами матеріального права та висновками Верховного Суду суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та 3 % річних - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 207014 гривень 14 копійок, у тому числі: інфляційні збитки - 185 144 гривні 53 копійки та 3% річних - 21 869 гривень 61 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2070 гривень14 коп.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте Козельщинським районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; тел.: НОМЕР_2 ).

Представник позивача: адвокат Богомаз Костянтин Павлович (адреса: провулок Фруктовий, буд. 5, м. Кременчук, Кременчуцький район, Полтавська область, 39612; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; тел.: НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 12 вересня 2023 року.

Суддя В.П. Козир