Постанова

Іменем України

13 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 756//6628/20

провадження № 61-8642св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», акціонерне товариство «Оксі Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коберська Олена Юріївна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року в складі судді: Українця В. В., та постанову Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року в складі колегії суддів: Немировської О. В., Махлай Л. Д., Ящук Т. І.,

Історія справи

Короткий зміст позову

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобельська О. Ю., про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, укладених між АТ «Райффазен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк», договорів про відступлення права вимоги, укладених між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Інвест Кредо», про зобов`язання ТОВ «Інвест Кредо» повернути позивачу квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про закриття провадження у справі задоволено.

Закрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коберська О. Ю. про визнання недійсними правочинів, зобов`язання вчинити дії в частині вимог про визнання недійсними правочинів.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

позивач звернулася з позовом та просить ухвалити рішення, яким: визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк»; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором про заставу нерухомості (іпотеку) від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк»; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором про заставу нерухомості (іпотеку) від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»; зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» у порядку застосування наслідків недійсних правочинів звільнити та повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 ;

в проваджені Оболонського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа № 756/7372/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про визнання недійсними правочинів (т. 1, а. с. 147-150). З тексту позову вбачається, що ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсними: договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк»; договір про відступлення права вимоги за договором про заставу нерухомості (іпотеку) від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк»; договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»; договір про відступлення права вимоги за договором про заставу нерухомості (іпотеку) від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо». Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що цей спір підвідомчий господарському суду та не може розглядатися в порядку цивільного судочинства. Зазначена ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася. Тобто, вимоги позивача про визнання правочинів недійсними вже були предметом розгляду судом у справі № 756/7372/19;

з огляду на те, що ухвала суду про закриття провадження у справі, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав набрала законної сили, суд першої інстанції зробив висновок, що провадження у справі в частині вимог про визнання недійсними правочинів слід закрити.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

при вирішенні питання про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, є таке, що набрало законної сили судове рішення про закриття провадження у справі між тими ж сторонами щодо тих самих позовних вимог. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам;

матеріали справи також свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 вже зверталася до суду з вимогами про визнання недійсними вказаних договорів і ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року провадження у справі № 756/7372/19 було закрито у зв`язку з тим, що цей спір підвідомчий господарському суду та не може розглядатися в порядку цивільного судочинства.

у своїй апеляційній скарзі представник позивача посилався на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що після закриття провадження у справі № 756/7372/19 вона звернулась з відповідними вимогами до господарського суду, однак у відкритті провадження було відмовлено (справа №910/6086/20). Вказані доводи є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України. Так, у вказаній статті встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. В цьому випадку матеріали справи свідчать про те, що є така, що набрала законної сили, ухвала суду про закриття провадження у справі, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, про що судом першої інстанції було зроблено правильний висновок;

при зверненні до суду з апеляційною скаргою представник позивача не вказував, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості оскаржити ухвалу суду про закриття провадження у справі №756/7372/19 чи ухвалу господарського суду м. Києва від 06 травня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі № 910/6068/20. Повторне звернення до суду з аналогічними вимогами, провадження щодо яких було закрито ухвалою суду, яка не оскаржувалася, суперечить вимогам норм чинного процесуального законодавства. Позивач повторно звернулась до суду з вимогами про визнання недійсними договорів, питання щодо закриття провадження за якими вже було вирішено судом, що свідчить про правильність висновку суду першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Аргументи учасників справи

06 червня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року (повне судове рішення складено 02 травня 2023 року), в якій просила:

оскаржені судові рішення скасувати;

направити судову справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

дійсно, факти приведені у вмотивуванні ухвали від 24 листопада 2022 року відносно відкриття і закриття провадження у справі № 756/7372/19 мали місце і. дійсно, ухвала про закриття не оскаржувалася у апеляційному порядку. Проте повторне звернення не суперечило процесуальному закону та процесуальних перешкод для такого розгляду не було, у т.ч. цьому не заважала ухвала Оболонського райсуду м. Києва від 5 лютого 2022 року у справі № 756/7372/19;

у повторній позовній заяві до Оболонського райсуду м. Києва позивачка збільшила підстави позову, що чітко простежується за її текстом, де розписується суть правочинів і чому, виходячи з їх сутності, вони не являються господарськими договорами. Таким чином, ідентичності підстав позову немає. А отже, не було і перешкод для звернення до належного суду. На переконання сторони касаційного оскарження по суті штучна преюдиція у цій справі не повинна реально перешкоджати позивачці доступу до правосуддя;

ОСОБА_1 стаю «жертвою» штучної юридичної преюдиції і формалізму у застосуванні процесуальних норм. Така процесуальна еквілібристика не відповідає суті завдань цивільного судочинства, визначених частиною першою статті 2 ЦПК України та Верховний Суд при вирішенні касаційної скарги має відійти від надмірного формалізму при трактовці процесуальних норм та справедливо розглянути справу.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 05 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі.

11 вересня 2023 року справа передана судді-доповідачу Крату В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2023 року призначено справу до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 05 липня 2023 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.

Фактичні обставини

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобельська О. Ю., в якому просила:

визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк»;

визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором про заставу нерухомості (іпотеку) від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк»;

визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»;

визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором про заставу нерухомості (іпотеку) від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»;

зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» у порядку застосування наслідків недійсних правочинів звільнити та повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

У проваджені Оболонського районного суду м. Києва знаходилась справа № 756/7372/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про визнання недійсними правочинів (т. 1, а. с. 147-150), в якій ОСОБА_1 просила визнати недійсними:

договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк»;

договір про відступлення права вимоги за договором про заставу нерухомості (іпотеку) від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк»;

договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»;

договір про відступлення права вимоги за договором про заставу нерухомості (іпотеку) від 15 березня 2019 року, укладений між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо».

Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру (частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року в справі № 756/7372/19 провадження у справі за позовами ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про визнання договорів недійсними закрито.

Ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року мотивована тим, що аналізуючи ознаки, притаманні господарському договору та зміст оспорених ОСОБА_1 договору відступлення права вимоги, укладеному 15 березня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк», а також договору відступлення права вимоги, укладеному 15 березня 2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ФК «Інвест-Кредо», суд дійшов висновку, що вказані правочини є господарськими договорами. Таким чином, спір щодо визнання цих договорів недійсними незалежно від його суб`єктного складу підвідомчий господарському суду та не може розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06 травня 2020 року в справі № 910/6068/20 у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коберська О. Ю. про визнання недійсними правочинів відмовлено.

Ухвала Господарського суду м. Києва від 06 травня 2020 року мотивована тим, що як вбачається з матеріалів позовної заяви оспорювані позивачем договори відступлення права вимоги передбачають перехід права вимоги за укладеним між позивачем ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитним договором № 014/21-03/21 від 18 січня 2007 року та договорах забезпечення від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до АТ «Оксі Банк», а в подальшому до ТОВ «ФК «Інвест-Кредо». Зміст і підстави поданого позову свідчать про те, що фізична особа ОСОБА_1 звернулася до господарського суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як первісного кредитора, та АТ «Оксі БАНК», ТОВ «ФК «Інвест-Кредо», як подальших нових кредиторів, за укладеним кредитним договором та договором про заставу нерухомості (іпотека), укладеним на забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором. В свою чергу сторонами кредитного договору та договору про заставу нерухомості (іпотека) є фізична особа (позивач) та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Таким чином спір виник щодо правочинів, сторонами яких є фізична особа як позичальник та юридична особа як кредитодавець, що не відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з приписами Господарського процесуального кодексу України. Зазначений спір виник з іпотечних та кредитних правовідносин за участю фізичної особи. З урахуванням предмета позову та суб`єктного складу сторін договорів, щодо яких укладено оспорювані договори відступлення права вимоги, суд зробив висновок, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Позиція Верховного Суду

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 3 частини першої статті 255 ЦПК України).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) вказано, що:

«згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що:

«необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що:

«предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) зазначено, що:

«підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права».

У справі, що переглядається:

при частковому закритті провадженні в справі в частині вимог про визнання недійсними правочинів суд першої інстанції вважав, що є ухвала суду про закриття провадження у справі, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав набрала законної сили. Натомість апеляційний суд вказав, що набрало законної сили судове рішення про закриття провадження у справі між тими ж сторонами щодо тих самих позовних вимог;

суди не звернули увагу, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору;

як свідчить зміст оскаржених судових рішень в них відсутній аналіз підстав позову в справі, що переглядається, та в справі № 756/7372/19;

у матеріалах справи міститься позовна заява в справі № 756/7372/19 (том 1, а. с. 147 - 150), в якій позивач пов`язувала недійсність договорів відступлення від 15 березня 2019 року, укладених між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк», з їх суперечністю трьом критеріям встановленим в Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті мораторій», а недійсність договорів відступлення від 15 березня 2019 року, укладених між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» з тим, що вони вчинені на підставі недійсних договорів, які не породжують наслідків. Натомість в справі, що переглядається, як недійсність договорів відступлення від 15 березня 2019 року, укладених між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк», так і недійсність договорів відступлення від 15 березня 2019 року, укладених між укладених між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», позивачка пов`язувала із їх невідповідністю всім критеріям встановленим в Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті мораторій» (том 1, а. с. 4);

за таких обставин, суди зробили передчасні висновки про наявність підстав для закриття провадження в справі частині вимог про визнання недійсними правочинів.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення прийняті без дотримання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що: касаційну скаргу належить задовольнити; оскаржені судові рішення скасувати; справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 24 листопада 2022 року та постанова Київського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є .В. Краснощоков

М. М. Русинчук