Справа № 752/8036/23
Провадження № 2/752/4722/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

04.08.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.

за участю секретаря - Луценко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 серпня 2013 року шляхом укладання Офіційного шлюбного договору, внесеного до журналу відділу реєстрації актів громадського стану Арабської Республіки Єгипет під номером 3457 від 05.08.2013 та легалізований в Посольстві України в Арабській Республіці Єгипет 27 серпня 2013 року.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що спочатку родина проживала у Єгипті , а з 2015 року проживала в Україні, протягом останніх років сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до остаточного припинення між ними шлюбних відносин. На сьогоднішній день подружжя проживають окремо одне від одного, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, подальше збереження шлюбу та сімейних відносин не можливе.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей: доньку - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та провести розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв та клопотань до суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка після реєстрації шлюбу залишила своє прізвище, було зареєстровано шлюб шляхом укладання Офіційного шлюбного договору, внесеного до журналу відділу реєстрації актів громадського стану під номером 3457 від 50.08.2013. Офіційний шлюбний договір легалізовано в Посольстві України в Арабській Республіці Єгипет 27 серпня 2013 року, про що було поставлено відмітку посольства.

Крім того, судом встановлено, що у сторін є троє дітей - донька - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 від 19.02.2014 року, зареєстрована громадянкою України згідно з довідкою Посольства України в Арабській Республіці Єгипет №6163/500-11 від 24.03.2014 року, син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_2 від 11.01.2017 року зареєстрований громадянином України згідно з довідкою Посольства України в Арабській Республіці Єгипет №6163/536-5 від 07.02.2017 року та доньку - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_3 від 07.06.2020 року, зареєстрована громадянкою України згідно з довідкою Посольства України в Арабській Республіці Єгипет №163/536-24 від 17.06.2020.

Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та спільне господарство не ведеться.

При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції позивача, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні.

Згідно ст. 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затв. Наказом МЗС України №113 від 04.06.2002 р.).

Відповідно до наказу Мін`юсту №52/5 від 18.10.2000 р. (в ред. від 18.11.2003 р. №140/5) "Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні", документи, видані компетентними органами іноземних держав, що свідчать акти цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України.

Відповідно до міжнародного договору ст. 1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року передбачено, що її умови поширюються на офіційні документи, які були видані на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими документами визнаються: 1) документи, що походять від прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був виданий (ст.3 Конвенції). При цьому апостиль повинен відповідати вимогам Доповнення до Конвенції.

Відповідно до ст. ст. 2,3 Гаазької Конвенції (набрання чинності в Україні 22.10.2003 р.) кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положенням вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці цієї Конвенції.

Частиною 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ч.2 ст.104, ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

З роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

За змістом ч. 2 ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка.

Таким чином, враховуючи те, що позивачка разом із відповідачем уклали шлюб в Єгипті, на сьогоднішній день сторони разом не мешкають, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків, до того ж позивач та відповідач є громадянами України, крім того шлюб легалізований на території України, що на думку суду є достатніми підставами для розірвання шлюбу без обов`язкового виїзду за кордон, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, отже шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), зареєстрований 05 серпня 2013 року шляхом укладання Офіційного шлюбного договору, внесеного до журналу відділ реєстрації актів громадського стану Арабської Республіки Єгипет №3457 від 05.08.2013 року та легалізований в Посольстві України в Арабській Республіці Єгипет 27 серпня 2013 року - розірвати.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.Ю. Мазур