справа № 361/9263/21
провадження № 2/361/676/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Панек А.С., Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Київське квартирно-експлуатаційне управління про визнання незаконним і скасування рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним і скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), яке оформлене протоколом № 3 від 16 вересня 2021 року та затверджене наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року № 367 про зняття його з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання складом сім`ї 4 особи: він, дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_4 , та зобов`язати в/ч НОМЕР_1 поновити його складом сім`ї 4 особи на квартирному обліку як осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з 14 листопада 2000 року за його порядковим номером, який існував на момент зняття позивача з квартирного обліку.

В обґрунтування позову зазначав, що у період з 17 лютого 1995 року по 16 листопада 2018 року він проходив військову службу в Збройних Силах України. 14 листопада 2000 року його було зараховано на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_2 . 16 листопада 2018 року він звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту. На цій підставі, рішенням житлової комісії, оформленим протоколом № 3 від 16 вересня 2021 року, його складом сім`ї (всього 4 особи) знято з квартирного обліку у в/ч НОМЕР_1 . Вказане рішення про зняття з квартирного обліку позивач вважає незаконним і несправедливим, оскільки його вислуга на військовій службі становить більше 25 років, надане йому службове приміщення вимогам закону не відповідає, для постійного проживання воно використовуватися не може та ним не приватизоване, тому він вважає, що з квартирного обліку його знято всупереч вимогам законодавства.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Дараган О.С. подав до суду заяву, у якій зазначав, що позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити їх повністю та розглянути справу за відсутності сторони позивача.

Представник відповідача в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності сторони відповідача. Відзив на позов до суду не подавав.

Представник третьої особи Київського квартирно-експлуатаційного управління (далі Київське КЕУ) Лагуна А.В. у судове засідання не з`явилася, тво начальника Київського КЕУ Саулюнас А.Ю. подав до суду письмові пояснення, у яких посилався на те, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що позбавляє його права залишатися на квартирному обліку у військовій частині, оскільки підставою для звільнення позивача в запас є закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я, скорочення штату чи проведення інших організаційних заходів, тому з квартирного обліку ОСОБА_1 знято правомірно. Просило суд у задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 листопада 1990 року ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу Шосткінским РВК Сумської області, 22 листопада 1993 року прибув до місця проходження ним служби у в/ч № НОМЕР_3 АДРЕСА_1 .

20 грудня 1993 року ОСОБА_1 звільнений зі строкової військової служби в запас на підставі наказу командира частини ПП НОМЕР_4 АДРЕСА_2 .

17 лютого 1995 року ОСОБА_1 був призваний на військову службу, ним підписаний контракт у добровільному порядку зі Збройними Силами України строком на 5 років до лютого 2000 року, який у подальшому неодноразово продовжувався.

30 січня 1996 року ОСОБА_1 присвоєно військове звання прапорщик.

14 листопада 2000 року рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_2 позивача ОСОБА_1 разом із сім`єю було зараховано на квартирний облік як громадян, які потребують покращення житлових умов.

28 листопада 2014 року ОСОБА_1 видано ордер на заселення службового житла протягом періоду служби у Семиполківському військовому гарнізоні в/ч НОМЕР_1 , а саме ізольованої однокімнатної квартири житловою площею 19,2 м2 за адресою: АДРЕСА_3 , яку він із сім`єю займає по даний час.

За період проходження військової служби позивач ОСОБА_1 набув статусу ветерана військової служби, що підтверджується виданим йому посвідченням серії НОМЕР_5 від 18 січня 2019 року.

16 листопада 2018 року позивача ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом к п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із закінченням строку контракту, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до дня оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини в/ч НОМЕР_1 від 16 листопада 2018 року № 243.

Із 17 листопада 2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, що підтверджується довідкою, виданою цим пенсійним управлінням від 19 жовтня 2021 року за № 1000-0209-8/105388 та пенсійним посвідченням № НОМЕР_6 від 12 лютого 2020 року.

16 вересня 2021 року оспорюваним рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , оформленим протоколом № 3 від 16 вересня 2021 року, затвердженим наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року прапорщика запасу ОСОБА_1 виключено з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання складом сім`ї 4 (чотири) особи: він, дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 .

Підставою виключення позивача ОСОБА_1 із сім`єю з квартирного обліку стала невідповідність підстави його звільнення вимогам п. 8 ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Позивач ОСОБА_1 , вважаючи, що оскільки на момент звільнення з військової служби він мав вислугу більше 25 років, набув право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та не набув у власність житлове приміщення, тому зняття його сім`ї з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, відбулося всупереч вимогам чинного законодавства, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ч. 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

За змістом п. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів ст. 12 Закону № 2011 постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі Порядок № 1081).

Відповідно до п. 3 цього Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Згідно із п. 24 Порядку № 1081 військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

У п. 9 ст. 12 Закону № 2011 передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені також у п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Дія п. 9 ст. 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей безпосередньо пов`язується з тим, на якій підставі, зазначеній у ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу військовослужбовця звільнено у запас чи у відставку.

У п. 30 Порядку № 1081 передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому вказаний пункт Порядку № 1081 не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Згідно із абз. 1 п. 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.

Відповідно до п. 2.18 цієї Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абз. 1 п. 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у п. 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

На час взяття позивача ОСОБА_1 на квартирний облік, порядок взяття на облік та отримання житла військовослужбовцями визначався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20.

У п. 13 вказаного Положення передбачалося, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік.

Вказаний вище наказ Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 втратив чинність на підставі наказу Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень.

У п. 1.4 даної Інструкції передбачалося, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV Про внесення змін до статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Наказ Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577 втратив чинність на підставі наказу Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, яким затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

У пункті 1.4 розділу I цієї Інструкції встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV Про внесення змін до статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку без врахування вислуги на військовій службі.

Наказ Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 втратив чинність на підставі наказу Міністра оборони України від 31 липня 2018 року № 380, яким затверджена Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями

У п. 4 зазначеної Інструкції встановлено, що військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Ця Інструкція є чинною на даний час та була чинною на момент звільнення позивача ОСОБА_1 у запас з військової служби та прийняття 16 вересня 2021 року житловою комісією в/ч НОМЕР_1 оспорюваного ним рішенням, оформленого протоколом № 3 від 16 вересня 2021 року, затвердженого наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року, яким прапорщика запасу ОСОБА_1 складом сім`ї (чотири) було виключено з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.

Системний аналіз зазначених вище наказів Міністра оборони України свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі й у разі звільнення їх у запас чи відставку.

Верховний Суд у своїх постановах від 25 березня 2019 року у справі № 359/2295/17, від 08 квітня 2020 року у справі № 683/2197/18, від 20 травня 2019 року у справі № 487/6514/17, у справах за таких же обставин як і у цій справі, дійшов наступних висновків, що оскільки вислуга позивача на військовій службі складає більше ніж 20 років, він був зарахований на облік до 01 січня 2005 року, звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, тому відсутні правові підстави для зняття позивача та членів його сім`ї із квартирного обліку у військовій частині.

Вказане узгоджується також із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц, у якій Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність зняття позивача як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу років на військовій службі менше 20 років.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Суд встановив, що вислуга років позивача ОСОБА_1 на момент його звільнення із військової служби у запас становить 26 років 10 місяців, станом на дату звільнення та дату звернення до суду житлові умови сім`ї позивача не змінилися, він та його родина потребує покращення житлових умов, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 29 березня 2021 року, що складений за адресою реєстрації місця проживання позивача, ОСОБА_1 не має і не мав у приватній власності жилих приміщень, земельних ділянок під забудову, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 279600677 від 14 жовтня 2021 року, та не приймав участі в приватизації житла, що підтверджується довідкою старости села Семиполки від 29 березня 2021 року № 194.

Враховуючи викладене, відсутність обставин внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення і те, що на час звільнення у запас ОСОБА_1 мав стаж військової служби понад 20 років, був зарахований на квартирний облік до 01 січня 2005 року, звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, суд вважає, що за таких обставин ОСОБА_1 має право на отримання житла, а отже й на залишення його на квартирному обліку до отримання ним житла.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення цивільного права; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. п. 4, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 3 від 16 вересня 2021 року та затверджене наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року № 367, про зняття ОСОБА_1 складом сім`ї 4 особи (він, дружина, син і дочка) з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, є незаконним та підлягає скасуванню, порушенні права позивача мають бути захищені шляхом поновлення його разом із членами сім`ї на квартирному обліку з 14 листопада 2000 року, за тим порядковим номером, що існував на момент зняття його з такого обліку.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, відсутність правових підстав для зняття позивача ОСОБА_1 з квартирного обліку, порушення його конституційного права на житло, суд вважає, що позов ґрунтується на вимогах законодавства та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 3 від 16 вересня 2021 року, затверджене п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року № 367, про виключення прапорщика запасу ОСОБА_1 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, зі складом сім`ї 4 (чотири) особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, з 14 листопада 2000 року за тим же порядковим номером, що існував на момент зняття з такого обліку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.