ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7861/23 Справа № 211/1575/21 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 211/1575/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області та повний текст судового рішення складено 11 липня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він являється власником автомобіля марки «DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та 06 березня 2020 року приблизно о 16-05 годині став учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої його автомобіль було пошкоджено відповідачем.

Постановою суду від 25 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що мало місце за участю належних сторонам по справі автомобілів. Обидва транспортних засоби були застраховані. Після ДТП страховою компанією відповідача був оглянутий автомобіль позивача та встановлено розмір збитків в сумі 30 866,50 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ, однак йому відшкодовано лише 28 866,50 грн. без врахування франшизи в сумі 2000 грн.

Позивач зазначає, що ним було проведено ремонт належного йому автомобіля, вартість ремонтних робіт склала 42 660 грн., вартість придбаних нових деталей для ремонту автомобіля становила 27 379,91 грн., вартість перевезення транспортного засобу 800 грн., транспортування на евакуаторі 950 грн., крім того позивач здійснив заміну модуля мобільного телефону, пошкодженого у ДТП, тому загальна сума матеріального збитку становить 72 989,91 грн., що за мінусом страхового відшкодування становить 44 123,41 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Крім того, внаслідок ДТП позивач зазнав моральних страждань, які оцінює в 10 000 грн. які виразились в переживанні стресу, незручностях, оскільки автомобіль був засобом його постійного пересування як межами міста, так і за містом.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 44 123,41 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 13 738, 15 грн., моральну шкоду в сумі 3 000 грн. та судовий збір в сумі 280, 81 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що судом першої інстанції помилково в основу судового рішення покладено висновок експерта № Д11/03/23 від 26 травня 2023 року, яким визначено вартість матеріального збитку, який складає 43 437,02 грн., оскільки розміром реальних збитків, спричинених позиву внаслідок ДТП є 72 989,91 грн., куди входить вартість ремонтних робіт, вартість замінених деталей, вартість послух евакуатора та вартість ремонту пошкодженого в ДТП мобільного телефону.

Також позивач не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром морального відшкодування, оскільки вважає значно заниженим розмір стягнутої судом моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, 06 березня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗАЗ TF 698К, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року, яка набрала законної сили, встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП із застосування відносно нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Після ДТП страховою компанією відповідача був оглянутий автомобіль позивача та встановлено розмір збитків в сумі 30 866,50 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ, однак йому відшкодовано лише 28 866,50 грн. без врахування франшизи в сумі 2000 грн.

Висновком експерта № Д11/03/23 від 26 травня 2023 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого автомобілю, що належить позивачеві ОСОБА_1 , в наслідок ДТП, яка сталася 06 березня 2020 року, складає 43437,02 грн.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач просив стягнути з відповідача 44 123,41 грн. майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, розмір якої є фактичним розміром матеріального збитку за наслідками проведеного ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13 738,15 грн. матеріальної шкоди, що становить різницю між визначеним експертом розміром матеріального збитку та сплаченим страховим відшкодуванням, та додаванням 800 грн. вартості транспортування ТЗ та 950 грн. вартості послуг евакуатора. Також суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на корить позивача моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

Колегія суддів не може погодитись із визначеним судом розміром матеріальної шкоди та не може погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром морального відшкодування, з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, що діяла на момент укладення договору страхування, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За правилами, передбаченими ст. ст. 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 22 ЦК України позивачу, як особі якій завдано збитків в зв`язку із пошкодженням майна гарантовано право на їх повне відшкодування.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно зі статями 29,32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092(далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19).

При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підтвердження вимог до суду позивачем було надано: Акт огляду транспортного засобу від 10 березня 2020 року з описом пошкоджень та необхідності заміни деталей, Рахунок-фактуру № СФ-0000008 від 22 квітня 2020 року на суму 42 660 грн., Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 42 660 грн. та квитанції на придбання деталей для проведення ремонту пошкодженого автомобіля на суму 27 379,91 грн.

Позивач здійснив ремонт пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу та необхідність визначення розміру збитків як реальної вартості матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, що узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц.

Колегія суддів вважає, що позивач, на відновлення транспортного засобу, поніс витрати в загальному розмірі, 34 562,45 гривень, що відповідає обсягу пошкоджень транспортного засобу та обсягу деталей, що підлягали заміні для здійснення ремонту транспортного засобу.

Так, відповідно до Рахунку-фактури № СФ-0000008 від 22 квітня 2020 року вартість ремонтних робіт для відновлення належного позивачу автомобіля становить 42 660 грн.

Відповідно до наданих позивачем копій чеків та квитанцій, ним, для відновлення належного йому транспортного засобу придбано, зокрема, наступні деталі: кожух ременя ГРН нар. 120 грн., перемикач поворотів з пер.противотуманих фар 420 грн., лампа противотуманна 38,95 грн., кожух зубчастого ременя 120 грн., кожух ременя ГРН нар. 120 грн., підкрилки передні 300 грн., руль 1 300 грн., капот 2 500 грн., решітка радіатора 350 грн., крило переднє 1 400 грн., рамка радіатора 750 грн., балка радіатора 700 грн., - лонжерон 2 300 грн., бризговик 1 950 грн., фара вст. 3 100 грн., бампер 2 500 грн., противотуманка права 400 грн., радіатор 650 грн., а загалом 19 018,95 грн. (а.с.25,27,29-31)

Придбання вказаних деталей, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, що належить позивачу, підтверджені як Актом огляду транспортного засобу від 10 березня 2020 року з описом пошкоджень та необхідності заміни деталей, так і Висновком експерта № Д11/03/23 від 26 травня 2023 року, в якому зазначено про необхідність заміни вказаних вище деталей (а.с.111-112).

Необхідність придбання інших деталей, вказаних в квитанціях, наданих позивачем, Актом огляду транспортного засобу від 10 березня 2020 року з описом пошкоджень та необхідності заміни деталей та Висновком експерта № Д11/03/23 від 26 травня 2023 року, не підтверджена. Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вартості ремонту мобільного телефону Хаомі Редмі 7, так як не прослідковується зв`язок між ДТП, яка сталася 06 березня 2020 року та звітом за зверненням від 15 квітня 2020 року про ремонт телефону за замовленням ОСОБА_1 , більше того не підтверджено право власності на телефон саме позивача.

Також позивачем надано квитанцію на підтвердження транспортування ТЗ на суму 800 грн. та квитанцію на підтвердження вартості послуг евакуатора на суму 950 грн., тому вказані витрати позивача також входять до матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП.

Отже, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача становить 34 562,45 грн. (42 660 грн. - вартість робіт для відновлення пошкодженого автомобіля + 19 018,95 грн. вартість деталей, необхідних для ремонту + 800 грн. - транспортування ТЗ + 950 грн. - послуги евакуатора 28 866,50 грн. страхове відшкодування).

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, яка підлягає компенсації на користь позивача ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, з урахування того, що, внаслідок протиправної поведінки відповідача, порушено право володіння, користування та розпорядження ОСОБА_1 належним йому автомобілем, порушився звичний життєвий уклад, що безумовно тягне за собою зміни у житті позивача, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 3 000 грн. до 10 000 грн., що є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин однак не вірно застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню в частині позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, тому, як наслідок, дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 13 738,15 грн., а тому колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на корись позивача матеріальної шкоди в розмірі 34 562,45 грн., відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - зміні в частині визначеного судом розміру моральної шкоди із збільшенням цього розміру з 3 000 грн. до 10 000 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, рішення суду підлягає скасуванню і в частині розподілу судових витрат з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 908 грн., тобто мінімальної суми судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

В іншій частині рішення суду має бути залишено без змін.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, позивачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 1 362 грн., який також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 34 562 (тридцять чотири тисячі п`ятсот шістдесят дві) грн. 45 коп.

Скасувати рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 280 грн. 81 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2023 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 3 000 гривень до 10 000 (десяти тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: