Справа № 352/972/22
Провадження № 22-ц/4808/964/23
Провадження № №22-ц/4808/965/23
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.

секретаря Працун В.В.

з участю представників:Моторно (транспортного) страхового бюро України адвоката Сечка С.В.;

ОСОБА_1 адвоката Іваночка Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції апеляційну скаргу представника Моторно (транспортного) страхового бюро України адвоката Сечка Сергія Володимировича на рішення Тисменицького районного суду від 25 травня 2023 року та на додаткове рішення Тисменицького районного суду від 16 червня 2023 року, ухвалене в складі судді Хоминець М.М. в м. Тисмениця у справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року Моторно (транспортного) страхове бюро України звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

Позовна заява обґрунтована тим, що 09 серпня 2020 року о 18 год. 35 хв. у с. Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «ВАЗ» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.09.2020 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача з повідомленням про ДТП від 13.08.2020 та заявою про виплату страхового відшкодування від 23.09.2020. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 23 754,26 грн. Розрахунок та виплата відшкодування проводились на підставі висновку № 127 експертного автотоварознавчого дослідження від 23.09.2020, наказу № 3.1/1418 від 16.10.2020 та довідки № 1 від 13.10.2020. Позивач відповідно до вимог п. 41.1 а) ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодував потерпілому завдані з вини відповідача збитки в розмірі 23 754,26 грн та витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 1 438 грн, а всього 25192,26 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 20.10.2020 та від 21.10.2020. Згідно пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 23 754,26 грн виплаченого страхового відшкодування та 2 481 грн судового збору.

Рішенням Тисменицького районного суду від 25 травня 2023 року Моторно (транспортного) страховому бюро України відмовлено позові до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

Додатковим рішенням заяву адвоката Іваночка Юрія Антоновича про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України у користь ОСОБА_1 3500 (три тисячі п`ятсот) грн витрат понесених на правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду та додатковим рішенням представник Моторно (транспортного) страхового бюро України адвокат Сечко С. В. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що на момент завдання шкоди Потерпілому цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст 38.2 Закону у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до Відповідача у розмірі 25 192 грн 26 коп. При цьому заперечуючи проти суми страхового відшкодування, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування визначеної вартості ремонтних робіт необхідних для відновлення пошкодженого майна, клопотань про призначення експертизи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсності, відповідач та її представник не заявляли. Доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем також не надано та матеріалами справи не підтверджено. При складанні висновку N 127 експертного автотоварознавчого дослідження від 23.09.2020 року використанні нормативні акти, методики, науковотехнічні та довідкові джерела та складено технічним директором ТзОВ фірма «Експертиза» Галамай Ярославом Івановичем, який має відповідну кваліфікацію.

02 серпня 2023 року представник ОСОБА_3 адвокат Іваночко Ю.А. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечує. Вказує, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження виконаний з порушенням вимог ч. 5 ст. 106 ЦПК України.

У судовому засіданні представник Моторно (транспортного) страхового бюро України адвокат Сечко С. В. підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

Представник ОСОБА_3 адвокат Іваночно Ю.А. заперечив доводи апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законим та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем висновок експерта не є цілісним, він не містить усіх додатків, зокрема, відсутні додаток № 3 з фототаблицями та додаток № 4 з витягом з Бюлетеня автотоварознавця № 114 з ціною КТЗ. Позивач не виконав вимог ухвали суду від 12.10.2022 та не надав суду вказаних письмових доказів. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З огляду на викладене суд прийшов до висновку про необґрунтованість і недоведеність заявленого позову та відмовляє в його задоволенні.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в рамках розгляду цієї справи суд провів два судових засідання, а саме 02.02.2023 та 10.05.2023, вартість участі адвоката відповідача в судовому засіданні становить 500 грн згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат. З урахуванням того, що понесені відповідачем у рамках розгляду справи витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн є реальними і обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, суд у порядку п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягує з позивача на користь відповідача вказану суму судових витрат.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 09.08.2020 р. о 18 год. 35 хв. у с. Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області з вини відповідача ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля «ВАЗ» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль «ВАЗ» зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.09.2020, ОСОБА_1 визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що набрала законної сили (а.с.4).

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована (а.с.5-6).

Потерпілий ОСОБА_2 звернувся до позивача з повідомленням про ДТП від 13.08.2020 та заявою про виплату страхового відшкодування від 23.09.2020 (а.с.7-8).

Згідно висновку № 127 експертного автотоварознавчого дослідження від 23.09.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 23 754,26 грн(а.с.12-18).

Указану суму страхового відшкодування позивач 20.10.2020 виплатив потерпілому ОСОБА_2 на підставі платіжного доручення № 2543227 (а.с.33).

Згідно платіжного доручення № 2543309 від 21.10.2020 позивач оплатив 1438 грн за проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 23.09.2020 (а.с.34).

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 38.2.1.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач обґрунтовував позов саме пунктом 38.2.1.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно вимог пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На підтвердження суми страхового відшкодування у розмірі 23 754,26 грн поданий суду висновок № 127 експертного автотоварознавчого дослідження від 23.09.2020.

Розмір виплаченого страхового відшкодування відповідачем не оспорюється.

Відмовляючи у заволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем висновок експерта не є цілісним, він не містить усіх додатків, зокрема, відсутні додаток № 3 з фототаблицями та додаток № 4 з витягом з Бюлетеня автотоварознавця № 114 з ціною КТЗ, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Отже, висновок експертного автотоварознавчого дослідження виконаний з порушенням ч.5 ст.106 ЦПК України, тому судом не береться до уваги, що відповідає правовій позиції, яка міститься у постанові Великої Палати Верховного суду від 18.12.2019 у справі №522/1029/18.

Колегія суддів не погоджується з таким висноком суду першої інстанції, так як висновок № 127 експертного автотоварознавчого дослідження від 23.09.2020 про вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого проведений представником ТзОВ фірми «Експертиза», яке зареєстроване 05.12.1997 згідно свідоцтва про Державну реєстрацію юридичної особи серія АОО №761752, довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України №17060 та якому 20 квітня 2018 року видано Сертифікат №346/18 суб`єкта оціночної діяльності (а.с.23-25), ОСОБА_4 як оцінювачем, якого Фондом державного майна України 15 лютого 2002 року зареєстровано в Державному реєстрі оцінювачів №216.

Головною відмінністю між оцінкою майна та експертизою є те, що оцінка зазвичай дає відповідь лише на одне питання: «скільки вартує нерухомість або інше майно?» Щодо експертизи, то вона може давати відповідь на значно більше коло питань. Існує доволі багато видів експертиз, які відносяться до різноманітних галузей. Починаючи від психіатричних та судово-медичних та закінчуючи такою, що є найбільш близькою до теми оцінки нерухомості, тобто будівельно-технічної. В ході проведення таких експертиз перед експертом можуть поставати питання широкого спектру, наприклад, щодо стану конструктивних елементів нерухомого майна або щодо можливості його перебудови або реконструкції. Також перед експертом постають і питання щодо визначення вартості нерухомості, але це лише одна із складових експертизи.

Щодо терміну «експертна оцінка», таке словосполучення найчастіше використовується у якості назви процедури визначення вартості майна, хоча згідно законодавства правильна назва цієї послуги «незалежна оцінка». Відмінності між незалежною оцінкою та експертизою, залежить від тих фахівців, які виконують перший та другий тип роботи. Оцінку майна здійснює оцінювач, а різноманітні види експертиз експерт відповідної кваліфікації. Оцінювач займається професійною діяльністю на підставі профільного закону України «Про оцінку майна…», а експерт на підставі ЗУ «Про судову експертизу». Державним органом, який регулює професійну діяльність оцінювачів та оціночних компаній є Фонд державного майна України, натомість нагляд та контроль за діяльністю судових експертів здійснює Міністерство юстиції України. Кваліфікаційні свідоцтва оцінювача нерухомості, обладнання, автомобілів та іншого майна підтверджують, що оцінювач свого часу успішно склав іспит та отримав право проводити оцінку в рамках відповідних напрямків. Свідоцтва про підвищення кваліфікації оцінювача за всіма вище зазначеними напрямками.

Отже, з точки зору процесуального законодавства існують суттєві відмінності між статусом прав та обов`язків експертів та оцінювачів.

Відтак, розмір виплаченого страхового відшкодування визначенний суб`єктом оціночної діяльності з дотриманням вимог «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затверджених наказом від 24.11.2003 №142/5/2092, з внесеними змінами №2060/5/496 від 24.05.2022 Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, а не експертом в порушення вимог ч.5 ст.106 ЦПК України як зазначив суд першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, тому оскаржувані рішення необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1,п.п.1,2 ч. 2 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку із задоволенням позову щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 23 754 (двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят чотири) 26 грн, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України документально підтверджені судові витрати сплачені банком при поданні позову у розмірі 1 240, 50 грн (одну тисячу двіста сорок гривень 50 коп.); та у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, підлягає стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 1 860, 75 грн ( одну тисячу вісімсот шістдесять гривень 75 коп.), тобто 150 %, що підлягало сплаті при поданні позовної заяви за подання апеляційної скарги.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 189 грн.

Ціна позову в даній справі становить 25 192, 26 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2393 грн*100=239300 грн).

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Моторно (транспортного) страхового бюро України адвоката Сечка Сергія Володимировича задовольнити. Рішення Тисменицького районного суду від 25 травня 2023 року додаткове рішення Тисменицького районного суду від 16 червня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, (код ЄДРПОУ 2164713)1 23 754 (двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят чотири) 26 грн страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, (код ЄДРПОУ 2164713) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн ( п`ять тисяч гривень), 1 240, 50 грн (одну тисячу двіста сорок гривень 50 коп.) судового збору за подання позову та 1 860, 75 грн ( одну тисячу вісімсот шістдесять гривень 75 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 15 вересня 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О.Максюта

Л.В.Василишин