ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/7025/18 Номер провадження 22-ц/814/1298/23Головуючий у 1-й інстанції Штих Т.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Лобов О.А., Чумак О.В.,

розглянувши у місті Полтава у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 січня 2020 року, постановлене суддею Штих Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

23.05.2018 ОСОБА_2 звернувся в суд із указаним позовом, уточнивши його вимоги заявами від 26.03.2019, 23.05.2019 та 16.09.2019. В обґрунтування підстав позову зазначає, що на виконання листа КП «ХТМ» №194 від 14.06.2016 проведено загальні збори і 100% опитування мешканців 2-ого під`їзду багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та прийнято рішення про встановлення лічильника тепла в його окремому під`їзді (2-ий).

ОСОБА_1 надала згоду на встановлення лічильника тепла, поставивши свій підпис у графі про згоду в журналі про збір коштів на його встановлення, але своєчасно не сплатила свою частку коштів у розмірі 328,42 грн. у 2011 році, ставши співвласником лічильника тепла 2-ого під`їзду реєст. №30386, вартістю 17 053,21 грн.

Другий під`їзд цього будинку охоплює мешканців 48 квартир із АДРЕСА_2 . Відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_3 , але не прописана у ній та фактично не проживає, а здає її в оренду.

Відповідальною особою за проведення перевірки згідно рішення загальних зборів від 25.07.2014 обрано позивача ОСОБА_2 .

Лічильник тепла на під`їзді придбаний та змонтований за спільні кошти мешканців будинку в сумі 10 300,00 грн. та частково за кошти відповідальної особи, позивача, у межах недостатньої суми - 6 753,21 грн., а всього 17 053,21 грн.

У травні 2014 року згідно з актом КП «ХТМ» №30991 від 08.05.2014 лічильник тепла відключено у зв`язку із проведенням чергової Державної перевірки та вручено позивачу повідомлення про необхідність проведення перевірки до 02.12.2014.

25.07.2014 загальними зборами і 100% опитування мешканців прийнято рішення про обов`язкове проведення чергової Державної перевірки з дольовою участю кожної квартири у розмірі 41,00 грн., а відповідальним за її проведення обрано позивача.

Вартість робіт по проведенню чергової перевірки склала 1 968,00 грн., але відповідачка, будучи обізнаною про такі витрати, коштів у розмірі 41,00 грн. не сплатила, як і 70,00 грн. за проведення чергової перевірки у липні 2018 року.

Зазначає, що відповідачка, як співвласник часткової власності, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами, пов`язаними зі спільним майном та заявляє до стягнення:

- 111,00 грн. - основної заборгованості (41,00 грн. + 70,00 грн.);

- 4 338,96 грн. - частки коштів від ефективності лічильника тепла із розрахунку: 238 854,90 грн. (загальна сума збережених коштів) х 7 200,68 грн. (частка коштів позивача)/17 053,21 грн. (фактична вартість лічильника);

- 313,41 грн. - інфляційні витрати від основної заборгованості;

- 53,81 грн. - 3% річних від основної заборгованості;

- 1 076,16 грн. - інфляційні витрати від частки збережених коштів;

- 255,88 грн. - 3% річних від частки збережених коштів;

- 10,00 грн. - банківський збір;

- 53,40 грн. - сплата поштових повідомлень від 19.03.2019, 21.05.2019, 12.09.2019 про направлення відповідачу копій уточнених позовних заяв.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.01.2020, і урахуванням виправлень, внесених ухвалою суду від 10.04.2020, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на його користь 6 209,62 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що вимоги позову обґрунтовані належними доказами, не спростованими відповідачем, а тому заявлена до стягнення заборгованість підлягає стягнення згідно наданого позивачем розрахунку.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.12.2020 стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 28.08.2021 заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 15.01.2020 залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржила заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що не була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, оскільки судові повістки передавалися для вручення їй через позивача, який їй їх не вручав, а викидав. На думку відповідача, при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, суддя був упередженим та надав перевагу стороні позивача, безпідставно відхиливши її доводи та її представника, а також докази на спростування вимог позову.

Вважає, що рішення про встановлення лічильника тепла повинно було бути прийнятим рішенням зборів усіх мешканців-власників квартир під`їзду, запротокольоване за спеціальною формою та передано до керуючої компанії (ЖЕУ) щодо установлення лічильника теплової енергії. Тоді керуюча компанія повинна була звернутися до проектної установи, яка б проводила усі подальші експертизи, обраховувала і складала кошторис.

Зазначає, що квартира АДРЕСА_4 набута нею, відповідачкою, на підставі договору купівлі-продажу від 12.01.2011. Через рік до неї звернувся позивач із вимогою сплатити заборгованість, але на момент набуття квартири заборгованості з її утримання не було, а сам розрахунок складений неповноважною особою - сантехніком ОСОБА_2 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.11.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.01.2020; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 12.11.2021.

18.11.2021 до Харківського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване. Просить приєднати до справи докази на спростування доводів апеляційної скарги, а саме: лист КП «ХТМ№ №194 від 14.06.2016; зведену відомість витрат на придбання та введення в експлуатацію лічильника тепла у 2010 році; титульний лист узгодженого проекту на установку лічильника тепла; акт введення теплового вузла 2-ого під`їзду з лічильником тепла №2749 від 03.12.2010; акт виконаних робіт у 2014 році на суму 1968,00 грн. від 23.10.2014; свідоцтво державної перевірки лічильника тепла у 2014 році №ТС1-14/3 від 06.08.2014; акт виконаних робіт у 2018 році на суму 3360,00 грн. від 02.11.2018; свідоцтво державної перевірки лічильника тепла у 2018 році №ТС1-24/3 від 09.08.2018.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.01.2023 указану справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду без проведення судового засідання у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що нарахування за послуги з централізованого опалення мешканцям другого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_1 проводяться за показаннями приладу обліку теплової енергії, встановленого та опломбованого 02.12.2010. Вузол обліку теплової енергії перебуває на балансі споживачів другого під`їзду. Зазначене підтверджується листом начальника Шевченківського філіалу КП «Харківські теплові мережі» від 05.07.2016 №К-153/07, актами виконаних робіт від 05.10.2010 та від 10.11.2010, чеками від 11.09.2010, видатковими накладними та квитанціями від 07.10.2010, 08.10.2010, 10.11.2010, актом №2749 допуску до експлуатації вузла обліку теплової енергії від 03.12.2010./а.с.9,17,18,20-25/

Листом начальника служби «Теплозбут» Дзержинського філіалу КП «Харківські теплові мережі» ОСОБА_2 повідомлено про необхідність виконання чергової державної повірки вузла обліку Supercal 531 у строк до 02.11.2014./а.с.7/

08.05.2014 виконано розпломбування приладу обліку опалення за адресою: АДРЕСА_5 , на повірку, про що складено акт огляду вузла обліку теплової енергії №30991./а.с.8/

Із протоколу загальних зборів мешканців другого під`їзду будинку АДРЕСА_1 від 25.07.2014 убачається, що на зборах присутні 27 мешканців під`їзду, які вирішили схвалити проведення чергової повірки лічильника тепла вартістю 2000,00 грн. із обов`язковою участю усіх квартир другого під`їзду та рівним розподілом суми по всіх квартирах; провести поквартирний обхід мешканців другого під`їзду, з`ясувати думку мешканців кожної квартири з 49 по 96 про чергову повірку лічильника тепла; при згоді більше 60% мешканців провести державну повірку лічильника тепла до початку опалювального сезону 2014-2015 років; призначити відповідальним за виконання повірки, розрахунки та збір коштів для повірки ОСОБА_2 /а.с.30/

Позивачем надано до матеріалів справи копію журналу оплати за установку лічильника тепла по під`їзду №2 по АДРЕСА_6 ;відомостей про сплату коштів у розмірі 300,00 грн. та підпису ОСОБА_1 у цьому журналі немає./а.с.14-15/

06.08.2014 проведено повірку та 20.10.2014 виконано опломбування приладу обліку, що підтверджується актом огляду вузла обліку теплової енергії №32996./а.с.106/

За демонтаж, підготовку до повірки, технічний огляд, підготовку до монтажу та монтаж після повірки лічильника ОСОБА_2 сплачено ТОВ «Енергомех» 1 968,00 грн., а саме 1 200,00 грн. на підставі квитанції №9911534 від 10.10.2014 та 768,00 грн. на підставі квитанції №10002542 від 20.10.2014./а.с.29/

Позивачем складені повідомлення на ім`я ОСОБА_1 щодо необхідності оплати коштів за повірку лічильника. Однак, доказів їх отримання не надано./а.с.36-40/

За змістом висновку за результатами експлуатації лічильника теплової енергії в житловому будинку по АДРЕСА_6 , 2 під`їзд від 19.05.2016 та розрахунку економічної ефективності за висновками експлуатації лічильника тепла при нарахуванні за послуги теплопостачання в цьому житловому будинку при існуванні лічильника тепла на під`їзді № 2 і без нього на 1,3,4 під`їздах згідно з даними КП «Харківські теплові мережі» убачається, що за період з січня 2015 року по грудень 2018 року різниця у сплаті за опалення склала 3 084,38 грн./а.с.11-12/

Із протоколу загальних зборів мешканців другого під`їзду будинку АДРЕСА_1 від 21.07.2018убачається, що на зборах присутні 29 мешканців під`їзду та 5 мешканців інших під`їздів, які вирішили схвалити проведення чергової повірки лічильника тепла вартістю 3360,00 грн. із обов`язковою участю усіх квартир другого під`їзду та рівним розподілом суми по всіх квартирах; провести поквартирний обхід мешканців другого під`їзду, з`ясувати думку мешканців кожної квартири з 49 по 96 про чергову повірку лічильника тепла;зобов`язати мешканців кожної квартири 2-ого під`їзду здати гроші в сумі по 70,00 грн. для забезпечення проведення чергової Держповірки лічильника тепла, який знаходиться на балансі мешканців 2-ого під`їзду, до 01.09.2018; провести повірку лічильника тепла до початку опалювального сезону 2018-2019 р.р.; призначити відповідальним за виконання повірки, розрахунки та збір коштів для повірки ОСОБА_2 /а.с.108/

Матеріалами справи підтверджено проведення повірку та 08.11.2018 виконано опломбування приладу обліку, що підтверджується актом огляду вузла обліку теплової енергії №56457./а.с.107/

Економічна ефективність за висновками експлуатації лічильника тепла за період із січня 2015 року по квітень 2019 року склала 4 338,96 грн./а.с.103/

Задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що матеріали справи підтверджено існування у відповідача невиконання зобов`язання перед позивачем, що є підставою стягнення основного боргу, частки коштів від ефективності лічильника та нарахувань в порядку ст.625 ЦК України.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

Стосовно порушення норм процесуального закону, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частин першої-п`ятої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно частини одинадцятої наведеної норми відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Із матеріалів справи убачається, що за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області ОСОБА_1 не значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_7 ./а.с.46,47/

Разом із цим за вказаною адресою відповідачу надсилалися та повернуті без вручення адресату: позовна заява з додатками з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання»/а.с.54/; ухвала суду та судові повістки - «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язок щодо пересилання поштового відправлення»/а.с.55,62,66,63,83,90,112,120,121/ За відсутності фіксації отримання адресатом судової кореспонденції, зазначене не є належним повідомленням особи про дату судового засідання, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц. Тоді як виклик відповідача в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України судом не здійснювався.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального права, що є безумовною підставою для його скасування відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

По суті вимог позову, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і яке не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину, або інших підстав, передбачених статтею 11ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Згідно з частиною 1 статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

У цій справі позивач обґрунтовує право вимоги до відповідача тим, що остання є власником квартири АДРЕСА_4 та безпідставно користується лічильником тепла на під`їзд, за повірку якого він, позивач, сплатив власні кошти у загальному розмірі 111,00 грн., заявивши їх до стягнення включно із часткою коштів від ефективності лічильника та нарахуваннями в порядку ст.625 ЦК України.

Визнаючи такі вимоги позову обґрунтованими, суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність у справі доказів сплати позивачем замість відповідача коштів основної заборгованості. Приєднані позивачем до позову розрахунки витрат, акт виконаних робіт, журнал отримання коштів для проведення перевірки, протоколи проведення загальних зборів співвласників лічильника тепла, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки такі докази не свідчать про те, що позивачем сплачено кошти саме за відповідача та у її майнових інтересах. Натомість акт виконаних робіт підтверджує лише сам факт того, що повірку лічильника виконано і сплачено, а протокол проведення загальних зборів свідчить про згоду певних непоіменованих мешканців під`їзду на проведення повірки лічильника. Розрахунки витрат грошей та журнал отримання коштів складені особисто позивачем, а тому такі докази не є належними та допустимими на підтвердження права вимоги за цим позовом.

Даних про наявність будь-яких зобов`язань відповідача особисто перед позивачем матеріали справи не містять, а тому відсутніми є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.ст.360, 1212, 1214 ЦК України та стягнення на користь позивача коштів за повірку лічильника тепла, від ефективності лічильника тепла, інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання, а також витрат на пересилання кореспонденції.

Разом із цим доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправомірності рішення про встановлення лічильника мають самостійний спосіб оскарження не пов`язаний із цим позовом, а її твердження про упередженість судді першої інстанції становили предмет дослідження за наслідками розгляду судом заяви про відвід судді та не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення районного та додаткове рішення, як його невід`ємна частина, скасуванню із постановленням нового про відмову у задоволенні позову.

Згідно ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1 020,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги./а.с.185,199/

Керуючись ст.ст.367,368,374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 січня 2020 року та додаткове рішення цього ж суду від 07 грудня 2020 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 020,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.09.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді О.А. Лобов

О.В. Чумак