Провадження № 2/947/3134/23
Київський районний суд м. Одеси в складі :
Головуючого - судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Солтановської Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,
19 червня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» 4 939,20 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять гривень двадцять копійок) грошових коштів в порядку регресу. Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» 2 684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) сплаченого судового збору за подання позовної заяви.
Позивач зазначив, що 25.06.2021 року о 23:20 год., в м. Одеса, провулок Маячний, біля будинку № 15, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «TOYOTA», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не переконався у безпеці маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_3 , в результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.10.9 «Правил дорожнього і руху» України, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП.
Позивач також зазначив, що постановою Київського районного суду м. Одеси Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», позивачем було виплачено 9 878,40 гривень страхового відшкодування.
Позивач стверджує, що оскільки забезпеченим траснпортним засобом в момент ДТП керувала особа, яка не укладала договір страхування із застосуванням пільги, позивач має право на повернення 50 % від суми страхового відшкодування.
Вказані обставини і стали приводом для звернення до суду з регресним позовом до відповідача як до водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Ухвалою судді від 06.07.2023 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
У судове засідання представник позивача СК «Альфа-Гарант» не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, розгляд справи просив проводити за його відсутності за наявними в матеріалах документами.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи та докази, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.
25.06.2021 року о 23:20 год., в м. Одеса, провулок Маячний, біля будинку № 15, водій ОСОБА_1 (далі особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керуючи автомобілем марки «ТОYОТА», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не переконався у безпеці маневру в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_3 .
За таких обставин, в результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.10.9 «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУнАП.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем ОСОБА_1 порушено вимоги п.10.9 «Правил дорожнього руху» України.
Статею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
У відповідності до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України Про страхування страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором.
30 червня 2021 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 звернувся до Страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» із Заявою про подію, що має ознаки страхового випадку із поясненнями.
За приписом ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Відповідно до ст. 9 (п.п. 9.1., 9.2.) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Статтею 22 (п. 22.1) вказаного Закону передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 1 ст. 381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбаченихпунктом 13.2статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу (п. 2 ст. 13 вказаного Закону).
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , страхувальник, є пенсіонером, у зв`язку із чим отримав пільгу при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/7552481, однак дана пільга надається за умови особистого керування забезпеченим транспортним засобом.
Оскільки на момент ДТП забезпечений транспортний засіб «TOYOTA COROLLA» д.н.з. НОМЕР_1 , перебував під керуванням іншої особи, а саме відповідача ОСОБА_1 , то останній зобов`язаний компенсувати ТДВ СК «Альфа-Гарант» 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача на свою користь 50 відсотків від суми сплаченого страхового відшкодування, що була виплачена власнику пошкодженого транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», номерний знак НОМЕР_3 .
Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач також не скористався.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу суми страхового відшкодування в розмірі 4 939,20 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.
Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2 684,00 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 993,1166,1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 76-81, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» 4 939,20 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять гривень двадцять копійок) грошових коштів в порядку регресу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» 2 684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) сплаченого судового збору за подання позовної заяви.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Куриленко О. М.