печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , у якій вона просить встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сімферополь АР Крим своєї дитини - дівчинки ОСОБА_3 , тобто, яка народилася на території України, де державні органи тимчасово не здійснюють свою діяльність, тому отримати свідоцтво про народження неможливо.

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявниці народилася дитина жіночої статі - донька, яку названо ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про народження так званим Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану «міністерства юстиції республіки Крим» від 02 червня 2021 року серії НОМЕР_1 .

Розгляд справи заявник просила проводити за її відсутності, вимоги заяви просила задовольнити.

У заяві про вступ у справу від імені ОСОБА_2 вказано про те, що автор погоджується із вимогами заяви про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, по суті просив задовольнити.

Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з пунктом 7 частини першої ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», як встановлено пунктом 1 частини першої статті 3, визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії рф.

За статтею 4 вказаного Закону, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з положеннями частини другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, як і будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, будучи народженою у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим ІНФОРМАЦІЯ_1 , державна реєстрація народження доньки заявниці і заінтересованої особи не була проведена у відповідності до законодавства України. На території Кримського півострова даний факт неможливо засвідчити, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до частини четвертої ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 2 Глави 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 13 Закону, за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), у яких Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок необхідно розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

У зв`язку з вищенаведеним суд зазначає, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. У цьому випадку такими документами є надане заявником свідоцтво про народження дитини.

Згідно з частиною третьою ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Виходячи з встановлених обставин справи та відповідно до наведених положень закону, суд дійшов висновку, що Печерський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за відсутності документів, передбачених законом, не мав можливості зареєструвати дитину, яка народилась в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим - на тимчасово окупованій території України, а також, враховуючи ту обставину, що заявник позбавлена можливості отримати свідоцтво про народження дитини на території України, з метою забезпечення гарантії прав, свобод та законних інтересів, суд вважає необхідним встановити юридичний факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до частини четвертої статті 317 та пункту 8 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 55, 129 Конституції України, ч.ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 3, 4, ч. 2, 3 ст. 9, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 293, 294, 315, 317, 319, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини жіночої статі - ОСОБА_3 у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, мати якої - ОСОБА_1 (громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Ленінським ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області 30 грудня 2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), батько якої - ОСОБА_2 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий органом видачі 6512 11 лютого 2020 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ).

Рішення підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І. В. Литвинова