Постанова

Іменем України

13 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 367/3447/17

провадження № 61-1701 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь. О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідністю «Київоблгаз»;

боржник - ОСОБА_1 , спадкоємцем якої є ОСОБА_2 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Довженка Валерія Івановича на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 01 грудня 2022 року у складі судді Чернова О. В. та постанову Київського апеляційного суду від 19 січня 2023 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Білич І. М., Коцюрби О. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заяви

У травня 2017 року товариство з обмеженою відповідністю «Київоблгаз» (далі - ТОВ «Київоблгаз») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на його користь боргу в сумі 11 351,42 грн.

12 червня 2017 року Ірпінським міським судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київоблгаз» боргу в сумі 11 351,42 грн та судового збору в розмірі 800 грн.

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу.

Заява ОСОБА_2 обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_1 , тому вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що на все майно ОСОБА_1 накладено арешт та її зареєстровано в реєстрі боржників.

Листом Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08 лютого 2022 року № 3683 її було повідомлено про перебування на виконанні виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання вищевказаного судового наказу, який надійшов до відділу 13 серпня 2018 року, тобто після смерті боржника, а 02 листопада 2022 року вона отримала копію цього наказу.

Вищевказаний судовий наказ не був вручений боржнику, а ОСОБА_2 дізналася про його існування лише після звернення до Ірпінського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та 02 листопада 2022 року отримала його копію.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила залучити її до участі в цій справі як правонаступника боржника ОСОБА_1 та скасувати судовий наказ, виданий 12 червня 2017 року Ірпінським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київоблгаз» боргу в сумі 11 351,42 грн та судового збору в розмірі 800 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 грудня 2022 року заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу повернуто заявнику без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що довідкою Ірпінської міської нотаріальної контори Київської області від 24 січня 2022 року № 64/02-14 підтверджено, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Із заявою про скасування судового наказу, виданого 12 червня 2017 року Ірпінським міським судом Київської області, ОСОБА_2 як правонаступник ОСОБА_1 звернулася до суду 14 листопада 2022 року і не заявляла клопотання про поновлення строку на подання такої заяви з обґрунтуванням поважності причин його пропуску боржником ОСОБА_1 . За таких обставин, оскільки заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу не відповідає вимогам пункту 3 частини п`ятої статті 170 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), то вона підлягає поверненню без розгляду на підставі частини шостої статті 170 ЦПК України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 19 січня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Довженка В. І. задоволено частково. Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 01 грудня 2022 року змінено й викладено мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що згідно з частиною п`ятою статті 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається, зокрема документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником. Однак ОСОБА_2 не додала до заяви документ, що належним чином підтверджує її повноваження, як представника боржника. Спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті боржника ОСОБА_1 , окрім ОСОБА_2 є також інша особа - ОСОБА_3 , що виключає імовірність успадкування всього майна померлої саме заявницею. Тому довідка Ірпінської міської нотаріальної контори Київської області від 24 січня 2022 року № 64/02-14, на яку послався суд першої інстанції та якою засвідчено факт звернення особи до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, не є документом, який у розумінні положень чинного законодавства надає повноваження процесуального правонаступництва у цивільній справі, а ця обставина є перешкодою визнання заявника правонаступником померлого боржника та, відповідно, особою, права та інтереси якої порушені судовим наказом. Зазначене свідчить про передчасність висновку районного суду про те, що заявниця має повноваження на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Довженко В. І. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень заявник зазначає порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованих та незаконних судових рішень.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Ірпінського міського суду Київської області.

У червні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що за життя ОСОБА_1 не отримувала копію судового наказу, а ОСОБА_2 отримала його 02 листопада 2022 року і 14 листопада 2022 року подала до суду заяву про скасування судового наказу, тобто в межах десятиденного строку, зазначеного в судовому наказі, та п`ятнадцятиденного строку, передбаченого частиною першою статті 170 ЦПК України.

В заяві про скасування судового наказу ОСОБА_2 просила залучити її до участі у справі як правонаступника боржника ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак суд першої інстанції не розглянув вказане клопотання, а суд апеляційної інстанції не звернув увагу на вказане порушення та помилково ототожнив процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, наслідком якого є заміна сторони у справі, та звичайне представництво учасника у справі, передбачене статтею 58 ЦПК України, наслідком якого не є заміна сторони у справі.

Крім того, апеляційний суд не дав належної правової оцінки довідці Ірпінської міської нотаріальної контори Київської області від 24 січня 2022 року № 64/02-14, якою підтверджено, що ОСОБА_2 має право на спадкування та здійснила всі необхідні дії для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 .

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

12 червня 2017 року Ірпінським міським судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київоблгаз» боргу в сумі 11 351,42 грн та судового збору в розмірі 800 грн.

Листом Ірпінського міського суду Київської області від 21 червня 2017 року копія вищевказаного судового наказу була направлена боржнику ОСОБА_1 .

За інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження 14 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київоблгаз» боргу.

15 січня 2020 року держаним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із тим, що заходи щодо виявлення майна боржника виявилися безрезультатними.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20 березня 2018 року.

Згідно з довідкою Ірпінської міської нотаріальної контори Київської області від 24 січня 2022 року № 64/02-14 станом на 24 січня 2022 року спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_1 є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові); заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження (пункти 6, 28 частини першої статті 353 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Довженка В. І. підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частини перша, друга статті 400 ЦПК України).

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині п`ятій статті 170 ЦПК України встановлено, що до заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при зверненні до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого 12 червня 2017 року Ірпінським міським судом Київської області, заявник ОСОБА_2 як правонаступник ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заявляла клопотання про поновлення строку на подання такої заяви з обґрунтуванням поважності причин його пропуску боржником ОСОБА_1 .

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Разом з тим вони розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Легітимними обмеженнями визнаються встановлені законодавчим органом вимоги щодо строків оскарження судових рішень. При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.

За змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Судовий наказ Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київоблгаз» боргу в сумі 11 351,42 грн та судового збору в розмірі 800 грн було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 23 червня 2017 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/67267689) і ОСОБА_1 за життя та ОСОБА_2 мали об`єктивну можливість за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень дізнатися про рух (стан) цієї справи, зокрема про видачу місцевим судом вищезгаданого судового наказу.

Враховуючи викладене, оскільки заявник не зверталася до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу, а суд не має повноважень для поновлення такого строку з власної ініціативи, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу не відповідає вимогам пункту 3 частини п`ятої статті 170 ЦПК України, у зв`язку з чим така заява підлягає поверненню без розгляду на підставі частини шостої статті 170 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу в межах десятиденного строку, зазначеного в судовому наказі, та п`ятнадцятиденного строку, передбаченого частиною першою статті 170 ЦПК України, є необґрунтованими та не спростовують вищенаведених висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, змінюючи мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_2 не додала до заяви документ, що належним чином підтверджує її повноваження, як представника боржника. Тобто суд апеляційної інстанції дійшов висновку про повернення без розгляду заяви ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що ця заява не відповідає вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 170 ЦПК України.

Однак, вказані висновки апеляційного суду зроблені з порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Статтею 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , яка є боржником за судовим наказом, виданим 12 червня 2017 року Ірпінським міським судом Київської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно з довідкою Ірпінської міської нотаріальної контори Київської області від 24 січня 2022 року № 64/02-14 станом на 24 січня 2022 року спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_1 є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу як особа, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_1 та відповідно до статті 55 ЦПК України є її процесуальним правонаступником, що підтверджено вищенаведеною довідкою Ірпінської міської нотаріальної контори Київської області від 24 січня 2022 року № 64/02-14, то висновок апеляційного суду про невідповідність заяви вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 170 ЦПК України, є необґрунтованим.

При цьому доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання ОСОБА_2 про залучення її до участі у справі як правонаступника боржника ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не можуть бути підставою для скасування ухвали місцевого суду, так як суд першої інстанції погодився з тим, що відповідно до статті 55 ЦПК України ОСОБА_2 є процесуальним правонаступником ОСОБА_1 , однак дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_2 про скасування судового наказу підлягає поверненню без розгляду на підставі частини шостої статті 170 ЦПК України.

Отже, ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Довженка Валерія Івановича задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 19 січня 2023 року скасувати, ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 01 грудня 2022 залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович