КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ломановим Денисом Олександровичем, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на:

нежиле приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4447993;

будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9038398.

В обґрунтування заяви зазначав, що 26.06.2020 між позивачем та відповідачем було укладено Угоду про передачу прав оренди нерухомого майна, згідно якої позивач зобов`язувався передати право оренди на Об`єкт відповідачу в обмін на суму грошових коштів у розмірі 533 000,00 грн. Вищевказана сума передавалася до виплати двома платежами - 146 575,00 грн. та 386 425,00 грн. Позивачем зазначено, що він у повному обсязі виконав свої обов`язки за Угодою та передав право оренди відповідачу. У свою чергу, відповідач виплатив на користь позивача перший платіж за Угодою зафіксованою в Додатковій угоді № 1 від 26.06.2021, однак, за весь період часу, коли мало бути виконано зобов`язання за Угодою і до дати подання позовної заяви, не сплатив позивачу жодних грошових коштів з передбачених.

Окрім зазначеного. позивач звертав увагу на те, що відповідач будучи ФОП здійснює підприємницьку діяльність з використанням майна, право оренди якого він отримав від позивача за Угодою, а враховуючи ускладнення епідемічної ситуації в Україні та посилення карантинних заходів у столиці, у найближчий час очікується економічний спад, який у першу чергу спричинить негативні наслідки для власників закладів харчування, одним з яких є відповідач. Саме для забезпечення реалізації в майбутньому рішення суду, у випадку задоволення позову, у зв`язку із небажання відповідача виконувати свої зобов`язання в добровільному порядку, позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на нерухоме майно (а.с. 7-11).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2022 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме:

-нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4447993, загальна площа - 96,5 кв.м., що на праві приватної власності належать ОСОБА_1

-будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9038398, що на праві приватної власності належать ОСОБА_1 (а.с. 30-32).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Вказує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (а.с. 36-38).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Ломанов Д.О. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: - нежиле приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальна вартість нерухомого майна - 62 270,00 грн., Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9038398; - будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4447993, загальна вартість нерухомого майна - 42 348,00 грн. належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

З огляду на предмет та підстави позову, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що заявлений представником позивача захід забезпечення позову шляхом накладення арешту взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Посилання апелянта на те, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведеного відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви є помилковим з огляду на те, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення, у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Окрім того, слід звернути увагу на те, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Враховуючи ту обставину, що з моменту з`ясування обставин про поданий позов, відповідач має усі можливості відчужити належну йому нерухомість третім особам задля уникнення майнової відповідальності, що може призвести до ускладнення виконання рішення у цій справі, у разі задоволення позову, тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції діяв в межах норм діючого законодавства та постановив законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ломановим Денисом Олександровичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 01 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома