Справа № 946/4934/23
Провадження № 2/946/2721/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 вересня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Богдан А.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть позовної заяви

1.1. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , яким просила визнати за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.1988 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який розірвано 06.09.1999 року. За час шлюбу, 08.07.1994 року, сторони набули у власність квартиру АДРЕСА_1 . У 2012 році сторонами за сумісні кошти здійснено переобладнання кухні на кухню-столову, що вбачається із технічної документації, що призвело до збільшення загальної площі квартири, яка загалом стала 91 кв.м. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно за №1, виданим виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради 23.08.2012 року. Після розірвання шлюбу позивачка залишилася бути зареєстрованою у вказаній квартирі, має вільний доступ до неї, проводить сплату комунальних платежів, ремонтні роботи тощо. Проте, оскільки за документами одноособовим власником є ОСОБА_2 , позивачка позбавлена можливості реалізовувати свої права у повному обсязі, як власника. Відповідач ухиляється від укладення договору про поділ майна подружжя, у зв`язку із чим, вирішити питання про поділ майна можливо виключно у судовому порядку.

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 06 липня 2023 року, справа №946/4934/23 передана на розгляд судді Бальжик О.І.

2.2. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

2.3. 26 липня 2023 року позивачкою усунуто недоліки позовної заяви.

2.4. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 липня 2023 року відкрито провадження у справі.

2.5. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, звернувшись із заявами про підтримання та визнання позовної заяви, відповідно, та розгляд справи у їх відсутність.

2.6. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

3.1. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Ізмаїльським відділом ДРАЦС 02 грудня 1988 року, актовий запис №855 (а.с.12).

3.2. 08 липня 1994 року ОСОБА_2 , у період шлюбу з ОСОБА_1 , за договором купівлі продажу нерухомого майна, посвідченого представництвом Одеської товарної біржи в місті Ізмаїл за №188, придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 81,2 кв.м (а.с.15-16).

3.3. 06 вересня 1999 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, зареєстрованим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис 211 (а.с. 22).

3.4. На підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 17.08.2012 року, №963 ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 91 кв.м (а.с.17).

ІV. Оцінка та висновки суду

4.1. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

4.2. Враховуючи те, що права та обов`язки сторін щодо спірного майна виникли в момент придбання майна у 1994 році, правовий режим цього майна та правовідносини сторін як подружжя із приводу нього регулюються як нормами Закону України «Про власність», ЦК України в редакції 1963 року та КпШС України, так і нормами СК України та ЦК України в редакції 2004 року, які діють на час припинення фактичних подружніх відносин та виникнення спору.

4.3. Так, згідно з ч.2 ст.12, ст.16 Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває право власності на майно, яке отримане внаслідок спадкування або на підставі укладених угод, які не заборонені законом. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності.

4.4. Такі положення містяться і в ст.22 КпШС України, яка діяла на час придбання майна, та ст.60 СК України. Цими нормами також передбачено, що кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

4.5. За змістом ст.23 КпШС України, що зазначено і в ч.2 ст.65 СК України, майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладені угод одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

4.6. Передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 Закону України «Про власність», ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України та ч.1 ст.61 СК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані.

4.7. Аналогічна роз`яснення містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за №11 від 21.12.2007 року.

4.8. Таким чином, суд робить висновок, що квартира АДРЕСА_1 придбана в період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право власності на яку зареєстровано лише за останнім, є об`єктом права їх спільної сумісної власності.

4.9. Приймаючи до уваги, що спірна квартира придбана сторонами під час знаходження у шлюбі, договір купівлі-продажу цієї квартири недійсним не визнавався, між сторонами відсутній шлюбний договір та будь-яка домовленість про розподіл майна, а також враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 11-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 15.09.1997 року Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 22.04.1996 року Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_2 ) про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

2. Виділити у власність ОСОБА_1 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

3. Копії рішення надіслати для відома сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07.09.2023 року.

Суддя: О.І.Бальжик