ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3078/22 Номер провадження 22-ц/814/3060/23Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів : Пікуля В.П., Панченка О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС»

на заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 січня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 101855668 від 09.08.2021 року у розмірі 41265 грн та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 09 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 101855668. Згідно якого кредитодавець зобов`язався на 30 днів з 09 серпня 2021 року по 08 вересня 2021 року, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 5 000,00 грн, зі сплатою комісї та процентів за користування кредитом 15,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Фінансова установа свої зобов`язання за договором виконала, тоді як відповідач свої зобов`язання за договором не виконував.

30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» вимогу до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит від 09 серпня 2021 року № 101855668. Станом на 16 листопада 2022 року загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 41265,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15015,00 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 21250,00 грн - заборгованість за процентами відповідно до п. 4.2.

Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму боргу та витрати, понесені на сплату судового збору, в розмірі 2 481,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 950,00 грн.

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надав належних доказів отримання відповідачем кредиту, наявності заборгованості та факту виникнення права вимоги у ТОВ «Вердикт Капітал».

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «Вердикт Капітал» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, та на порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 41265 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено укладення, в належній формі, договору про споживчий кредит № 101855667 від 09.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 та вважав не доведеним видачу кредитних коштів відповідачу.

Колегія суддів з таким висновком погодитися не може виходячи з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203св20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, що 08.08.2021 року ОСОБА_1 в електронній формі через IP адрес НОМЕР_1 о 10:08 год заповнено Анкету-заяву на кредит № 101855668 від 08.08.2021 року, яка містять інформацію про позичальника, а також суму кредиту: 5000 грн, строк та відомості про сукупну вартість кредиту. В анкеті-заяві також зафіксовано процес оформлення та розгляду заяви 101855668 (а.с. 21).

Після погодження - 09.08.2021 року умов кредитування по заявці 101855668, між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101855668, в електронній формі (а.с. 9-17, 22).

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Розділом 6 вказаного кредитного договору сторони узгодили порядок його укладення. Зокрема, передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. В пункті 6.2. вказано, що розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер НОМЕР_2 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з частиною восьмою статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З аналізу кредитного договору вбачається, що сторони узгодили його укладення в електронній формі відповідачем підписано даний договір за допомогою одноразового ідентифікатора (R76197), що закріплено в умовах даного договору.

На підтвердження дій ОСОБА_1 ТОВ «Мілоан» надало довідку про ідентифікацію, згідно якої акцепт договору позичальником відбувся у формі одноразового ідентифікатора (R76197), який було відправлено на вказаний відповідачем номер мобільного телефону НОМЕР_3 (а.с. 85).

Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що факт підписання кредитного договору № 101855668 в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора ОСОБА_1 є доведеним, натомість відповідачем будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було.

Колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність надання відповідачу кредитних коштів. Так, на підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок відповідача позивачем було надано довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 03 лютого 2022 року № 867/03-02 (а.с. 23), у якій вказано, що з рахунку товариства на картковий рахунок ОСОБА_1 09.08.2021 року перераховано кошти у розмірі 5000,00 грн (а.с. 23).

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про доведеність факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн на підставі укладеного договору про споживчий кредит № 101855668 від 09.08.2021 року.

Згідно вказаного договору, графіку розрахунку, який є додатком № 1 та паспорту споживчого кредиту, кредит у сумі 5000,00 грн було надано ОСОБА_1 на 30 днів, до 09 вересня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 15.00 грн, реальна річна ставка 4 % загальна вартість кредиту 5015 грн грн (а.с. 9-17, 22, 18).

З відомостей ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення станом на 30 листопада 2021 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Мілоан» за договором від 09 серпня 2021 року № 101855668 становила 20 015,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15 015,00 грн - заборгованість за процентами (а.с. 25, 26, 39).

30 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» вимогу до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит від 09 серпня 2021 року № 101855668, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Висновки суду про недоведеність переходу права вимоги за договором про споживчий кредит від 09 серпня 2021 року № 101855668, є помилковими, так як позивачем надано належні та допустимі докази відступлення прави вимоги, а саме: реєстр боржників, витяг з Додатоку № 3 до договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 року, платіжне доручення № 308250004 від 03.12.2021 року на суму 2601567,70 грн (плата лоту за договором факторингу) (а.с. 27-40).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі вказаного договору факторингу набув прав грошової вимоги до боржника на підставі договору від 09 серпня 2021 року № 101855668.

У справі встановлено, що згідно укладеного між сторонами договору кредит у сумі 5000,00 грн було надано ОСОБА_1 строком на 30 днів до 09 вересня 2021 року на умовах сплати комісії за надання кредиту та нарахування процентів за користування кредитом відповідно до Розділу 2 Договору.

При цьому п. 2.3. Договору передбачено пролонгацію строку кредитування.

Продовження, вказаного в п.1.3. Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.).

Пунктом п. 2.3.1.2. Договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

За відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 08.09.2021 року, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору.

Із наданих ТОВ «Міолан» відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 101855668 від 09 серпня 2021 року вбачається, що нарахування процентів до 08.09.2021 року здійснювалося згідно з п. 1.5.2. договору. Починаючи з 09.09.2021 року (до відступлення права вимоги) нарахування процентів проводилося згідно з п. п. 1.6, 2.3.1.2 договору, тобто за стандартною (базовою) процентною ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що застосовується при пролонгації на стандартних умовах (а.с. 25-26). Станом на час відступлення права вимоги, заборгованість відповідача перед ТОВ «Мілоан» становила 20 015,00 грн.

Із позовної заяви вбачається, що у зв`язку з простроченням ОСОБА_1 грошового зобов`язання за кредитним договором позивач, крім заборгованості по кредиту, просив стягнути заборгованість по відсотках, нарахованих до відступлення прав вимоги по кредиту та відсотки на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані позивачем після переходу права вимоги по кредиту за договором факторингу № 30-11/65 від 30 листопада 2021 року.

Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6. Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової ставки), передбаченої п. 1.6 . Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Оскільки, суду не надано доказів про погашення відповідачем заборгованості по кредиту у визначний договором строк, позивач має право на стягнення з відповідача нарахованих відсотків на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахованих позивачем після переходу права вимоги по на підставі п. 4.2. Договору, у розмірі - 21 250 грн.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит № 101855668 від 09.08.2021 р. у розмірі - 41 265,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15015,00 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 21250,00 грн - заборгованість за процентами відповідно до п. 4.2.

Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем до позовної заяви додано договір № 07-10/2022 про надання правової допомоги від 07 жовтня 2022 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Вердикт капітал», додаткову угоду № 1 від 07 жовтня 2022 року, Акт №8 від 07 листопада 2022 року про надавання юридичної допомоги по клієнту (а.с.55-60).

Врахувавши складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, вивчення та юридичний аналіз документів, складення позовної заяви, формування доказів), затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, колегія суддів доходить висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 2000 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позову та апеляційної скарги, із ОСОБА_1 на користь позивача підлягає компенсації 2481 грн фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову, та 3721 грн 50 коп судового збору за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» - задовольнити.

Заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 січня 2023 року - скасуватит. Ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» заборгованість за договором про споживчий кредит № 101855668 від 09.08.2021 р. у розмірі - 41 265,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15015,00 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 21250,00 грн - заборгованість за процентами відповідно до п. 4.2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» судові витрати - 6202, 50 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2023 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді В.П. Пікуль

О.О. Панченко