Справа №442/4519/23
Провадження №2/442/977/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого - судді Крамара О.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить: стягнути з відповідача 20000 грн. моральної шкоди; 136,50 грн. майнової шкоди на придбання ліків та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 квітня 2023 року близько 19 год. 50 хв. вона гуляла по пішохідній зоні напроти готелю «Міротель» в АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 та разом з їхньою собакою породи такса по кличці «Денні», яка знаходилась на повідку. Раптом вони побачили як до них біжить агресивно налаштована собака породи алабай світлого кольору без намордника та повідка. Побачивши це, чоловік схопив їхню собаку породи такса на руки, однак алабай підбіг до нього та вихопив їхню собаку та загриз її до смерті.

Вказаний факт підтверджується адміністративними матеріалами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 782083 від 15.04.2023, заявою позивачки від 15.04.2023, електронним рапортом серії ЄО № 1060 від 15.04.2023, поясненням свідка ОСОБА_4 , поясненням ОСОБА_5 та відеозаписом, якими встановлено, що 15.04.2023 близько 19 год. 50 хвилин вказана собака породи алабай перебувала по вул.Шевченка без намордника та без повідка. Постановою Трускавецького міського суду від 21.04.2023 у справі №457/581/23 відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченрго ч. 3 ст. 154 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 01.05.2023.

Відповідачка в судовому засіданні у справі про адміністративне правопорушення пояснила, що спеціально відведеного вольєру для собак у неї не має. Той факт, що собака втекла від відповідачки, підтверджує лише те, що остання не вжила заходів щодо забезпечення безпеки оточуючих людей, зокрема її собаки, що привело до її загибелі.

Внаслідок противоправних дій відповідачки, вона пережила нервовий шок, на її очах собака відповідачки породи алабай загризла собаку породи такса, який був для неї не просто собакою, а членом родини. Собака була вивезена з окупованої території м.Бердянськ, не залишена, проїхавши велику відстань так як є повноцінним членом родини. Моральна шкода спричинена у вигляді переляку, втрату сну впродовж місяця, також сильних нервових потрясінь і душевних страждань завдав сам факт нападу. Сама думка про те, що напад агресивної собаки може повторитись, породжує у неї страх перед собаками великих розмірів, саме цей страх зараз заважає придбати або взяти собаку. З урахуванням часу тривалості страждань спричиненого душевного болю, порушення спокою та ситуації в сім`ї, а також того, що відповідачка не попросила вибачення, відмовилась вирішити ситуацію мирно та компенсувати спричинену шкоду. З урахуванням принципів розумності та справедливості оцінює грошовий еквівалент розміру завданої моральної шкоди у сумі 20000 грн.

Ухвалою від 03.07.2023 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 27.07.2023 року, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Дана ухвала надсилалась сторонам по справі.

27.07.2023 розгляд справи відкладено на 07.09.2023, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи достатніх даних про отримання відповідачем поштової кореспонденції.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. У матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 була власником собаки породи «такса» на ім`я Денні, що підтверджується копією паспорта на тварину.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Трускавецького міського суду № 457/581/23 від 21.04.2023, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., з конфіскацією тварини.

Судом встановлено, що: 15.04.2023 близько 19 год. 50 хв. в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 порушила правила утримання домашніх тварин внаслідок чого, була заподіяна шкода собаці, що належала ОСОБА_1 .

Дана постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі ст. 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У ч.5 ст. 319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відтак, усвідомлення вищевказаного власником та здійснення свого права власності лише в межах та порядку, встановленому законом, є необхідним для убезпечення інших людей від негативних наслідків, які може спричинити недбале використання свого права власності на собаку господарем.

Виходячи зі змісту Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, несе відповідальність за стан тварини та її дії згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування. Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Частиною 4 статті 12 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення твариною, яка перебувала на утриманні відповідача шкоди майну та моральному здоров`ю позивача, через відсутність належного контролю з боку відповідача, як особи, яка зобов`язана здійснювати такий контроль, а також враховуючи загальні підстави деліктної відповідальності, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на відшкодування шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із зазначеною нормою обов`язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина особи, що завдала шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Суд зазначає, що утримуючи собаку, її господар має знати і розуміти не тільки свої права, але й обов`язки, і усвідомлювати необхідність їх узгодження з правами і свободами інших людей. Не дотримуючись цих принципових положень, порушуючи відповідні правила поводження з собаками, ставлячи життя і здоров`я інших людей в небезпеку, господар собаки порушує свій конституційний обов`язок, закріплений у ст. 68 Конституції України, де зазначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. А згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний відшкодовувати завдані ним збитки.

Відтак, суд дійшов до висновку, що тілесні ушкодження, яких зазнала собака позивачка від укусу собаки відповідача, були отримані внаслідок неправомірних дій відповідача та з її вини, що виразилась у незабезпеченні останнім належних умов утримання собаки та відповідно безпеки оточуючих, що в результаті призвело до заподіяння шкоди позивачу.

Отже, враховуючи обґрунтування позову та наявність підстав для відповідальності за завдану шкоду, а саме наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування шкоди.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на придбання медикаментів задля лікування собаки у зв`язку з подією, що мала місце 15.04.2023, понесено витрати у розмірі 136,50 грн. (а.с. 11)

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд здійснює дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ЦПК України.

Відтак, оцінюючи в сукупності надані письмові докази, суд вважає доведеним факт понесення вказаних в позові витрат позивачем на придбання медикаментів задля лікування власної собаки, яка отримала тілесні ушкодження з вини відповідача.

Звертаючись до суду позивач просить стягнути із відповідача моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач вказує, що незаконні дії відповідача заподіяли їй моральні страждання, що виразились у зміні своєї життєдіяльність, хвилюваннях та стресі.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала, у т.ч. у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з п. 9 Постанови розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань.

Так, на думку суду, матеріалами справи доведено, що позивач внаслідок подій, що мали місце 15.04.2023 зазнала моральних страждань, була вимушена змінити звичайний ритм свого життя, пережила нервовий стрес, на її очах собака відповідачки породи алабай загризла собаку породи такса, який був для неї не просто собакою, а членом родини. Собака була вивезена з окупованої території м.Бердянськ, не залишена, проїхавши велику відстань так як є повноцінним членом родини. Сама думка про те, що напад агресивної собаки може повторитись, породжує у неї страх перед собаками великих розмірів, саме цей страх зараз заважає придбати або взяти собаку. З урахуванням часу тривалості страждань спричиненого душевного болю, порушення спокою та ситуації в сім`ї, а також того, що відповідачка не попросила вибачення, відмовилась вирішити ситуацію мирно та компенсувати спричинену шкоду. Враховуючи вимоги розумності та справедливості та ступінь моральних страждань позивача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 20000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-82, 110, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальних збитків в розмірі 136 грн. 50 коп.; відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. та 1073 грн. 60 коп. понесених судових витрат, а всього: 21210 (двадцять одну тисячу двісті десять) гривень 10 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.09.2023.

Суддя __________________ О.В. Крамар