Справа № 212/5989/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Дущак К.О., розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Повалій Олена Василівна звернулася до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання у розмірі 245000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначила про те, що з ОСОБА_1 з 26 березня 1997 року по 05 серпня 2022 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював на різних посадах у різних структурних підрозділах ПрАТ «ЦГЗК». 05 серпня 2022 року позивача було звільнено з підприємства. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28 червня 2023 року у позивача встановлено наявність наступних професійних захворювань: 1) хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії) група В. ЛН- другого ступеня; 2) хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). Висновком МСЕК від 01 серпня 2023 року позивачу первинно встановлено 25 % втрати професійної працездатності безстроково. У зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позивач має скарги на задишку при незначному фізичному навантаженні, сильний приступоподібний сухий кашель, біль у грудях та міжлапатковій ділянці, загальну слабкість, підвищену втому, запаморочення, головний біль, погіршення розбірливості мови, зниження слуху на обидва вуха, постійний шум у голові та у вухах. Так, позивач вимушений постійно проходити лікування, що позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. Також через отримане ушкодження здоров`я відчуває психологічний дискомфорт, що негативно позначається на душевному та фізичному станах позивача. На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його життя є незворотними. Оскільки обов`язок з відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, покладено на роботодавця, бо відповідач не створив належні та безпечні умови праці, то відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 245000,00 гривень.

Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

07 вересня 2023року через систему «Електронний суд» від представника відповідача ПрАТ «ЦГЗК» до суду поданий відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. ПрАТ «ЦГЗК» вважають, що сума відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я позивачу у розмірі 245000,00 гривень недоведена та значно завищена. Так, позивач усвідомлював та погоджувався зі шкідливими умовами праці та тим, що буде піддаватися впливу шкідливих факторів під час роботи на підприємстві. Підставою для відшкодування моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання є доведеність причинно - наслідкового зв`язку між отриманим позивачем захворюванням та виною підприємства. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазнання моральної шкоди через професійне захворювання. Окрім того, шкода позивачу була завдана внаслідок послідовної роботи на декількох підприємствах. У зв`язку із тим, що заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди, враховуючи загальний стаж роботи позивача на підприємстві, розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2023 року, а також ступінь втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання- 25%, є завищеною та з урахування внесення змін до податкового законодавства, підлягає оподаткуванню, про що просить суд прийняти до уваги під час прийняття рішення у даній справі.

13 вересня 2023 року представником позивача адвокатом Повалій О.В. подана письмова заява, у якій зазначає про відсутність точного критерію зазнання моральних страждань, а вина відповідача у отриманні позивачем професійного захворювання підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 28 червня 2023 року. Тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач не подав суду заперечень проти розгляду справи без виклику сторін за наявними матеріалами.

Представник ПрАТ «ЦГЗК» також не заперечував проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Суд встановив, що ОСОБА_1 працював з 26.03.1997 року по 05.08.2022 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював на різних посадах у різних структурних підрозділах ПрАТ «ЦГЗК», звідки 05.08.2022 року був звільнений, у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (серія НОМЕР_1 ) на ім`я ОСОБА_1 . (а. с. 8-10)

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4 від 28 червня 2023 року, складеного відносно ПрАТ «ЦГЗК» було встановлено наявність у ОСОБА_1 професійних захворювань: 1) хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії) група В. ЛН- другого ступеня, J44; 2) хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової, Н90.3, що підтверджується медичним висновком від 30.05.2023, протокол № 590 ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», а також зазначено причини його виникнення, оскільки внаслідок недосконалості технології збагачення руди, протягом тривалої дії ОСОБА_1 підпадав під дію підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони, впливу шуму, рівень якого перевищував нормативні значення. (а. с. 11- 13, 17-18)

Згідно із довідкою Обласної МСЕК № 2 серії 12 ААА № 129671 від 01.08.2023 року ОСОБА_1 було встановлено первинно 25% стійкої втрати працездатності через професійне захворювання на ХОЗЛ (20%) та туговухість (5%) безстроково, групу інвалідності не встановлено, з рекомендацією медикаментозного лікування та забезпечення виробами медичного призначення. (а. с. 14)

У зв`язку із професійним захворюванням ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується виписним епікризом, а також випискою з медичної карти позивача. (а. с. 15- 16)

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

За ч. 4 ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

На підставі ст. 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

На підставі переліченого обґрунтування, суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що ПрАТ «ЦГЗК» не винен в отриманні ОСОБА_1 профзахворювання та відповідно у спричиненні позивачу цим моральної шкоди.

Враховуючи, що відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала через професійне захворювання, спричинене негативними виробничими факторами під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, то моральну шкоду йому безумовно було заподіяно внаслідок ушкодження здоров`я під час роботи на ПрАТ «ЦГЗК», оскільки роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, з урахуванням чого суд дійшов висновку про необхідність відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди за рахунок відповідача.

Суд при цьому виходив з того, що у зв`язку із отриманням професійного захворювання зі встановленням втрати працездатності ОСОБА_1 у розмірі 25% безстроково, позивачу безумовно було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок професійного захворювання у нього змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє внаслідок професійного захворювання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості.

Так відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, яку ОСОБА_1 пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також провину підприємства відповідача у спричиненні ушкодження здоров`я позивачу.

Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи, що ОСОБА_1 пропрацював на підприємстві відповідача більше 25 років, отримавши внаслідок недосконалості виробництва з вини відповідача 25% стійкої втрати працездатності через набуте ним професійне захворювання без встановлення інвалідності при роботі у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, зважаючи на розмір на 1 січня 2023 року мінімальної заробітної плати в сумі 6700,00 гривень, то на переконання суду розмір відшкодування, завданої ОСОБА_1 ушкодженням здоров`я, моральної шкоди з боку ПрАТ «ЦГЗК» повинен дорівнювати 75000,00 гривень, що відповідатиме завданій позивачу моральній шкоді через незворотність негативних наслідків професійного захворювання на його здоров`ї та подальшому житті позивача.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (справа «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Доводи сторони відповідача щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до Податкового кодексу України не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Відповідно Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 1073, 60 гривень.

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодження здоров`я, 75000,00 гривень (сімдесят п`ять тисяч гривень 00 копійок) без утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» у дохід держави судовій збір в сумі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи, складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат», , місцезнаходження юридичної особи: м. Кривий Ріг, Покровський район, Дніпропетровська область, 50066.

Повний текст рішення суду складено та підписано 18 вересня 2023 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак