КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року місто Київ

Справа 761/40847/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11554/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

секретар судового засідання Рябошапко М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач), звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 1), ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач 2), відповідно до якого просила визнати за позивачем у порядку спадкування право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , судові витрати покласти на відповідача 1.

Позиція позивача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 . Оскільки за життя батько позивача не склав заповіт, право на спадкування за законом виникло у спадкоємців першої черги: його матері ОСОБА_3 , дружини - ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_2 . Спадкоємці звернулись до державного нотаріуса у визначений законом шестимісячний строк. Відповідач 2 відмовилась від спадщини на користь позивача, а відтак позивач має право за законом на спадкування 1/6 частини вказаної квартири.

Разом з тим, 20.05.2021 у зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документа, який засвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_5 на його частину квартири державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище частку квартири.

Відтак у позивача існують перешкоди в одержанні свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину спірної квартири, оскільки правовстановлюючий документ, який засвідчує право власності ОСОБА_5 на 1/4 частку квартири у позивача відсутній, остання звернулась до суду з вказаним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення. яким позовні вимоги задовольнити.

Суд не врахував, що позивач звернулась за захистом порушеного права у спосіб визначений законом, а суд не надав належної оцінки відмові нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, яким підтверджено право власності спадкодавця на його частку у квартирі, яка входить до складу спадкового майна. За наявності такої відмови позивач позбавлена можливості в інший спосіб, окрім звернення до суду, захистити свої спадкові права .

Відповідачі своїм правом на надання відзиву не скористалися.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду 12 вересня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала.

Відповідачі повторно до суду не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлені.

Судова повістка адресована ОСОБА_6 повернулась з відміткою, адресат відсутній за вказаною адресою, що відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням особи.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст.1221 ЦК України).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав, встановлені такі обставини.

ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, Серія НОМЕР_2 , особисте розпорядження на випадок своєї смерті не залишив.

За життя ОСОБА_5 був співвласником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 21.09.1998, видане Відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної держадміністрації.

Згідно Інформаційної довідки КВ-2020 № 41702 від 18.01.2021, наданої КП КМР «КМ БТІ», вказана квартира на праві власності зареєстрована: 2/4 частки за ОСОБА_7 , ОСОБА_5 в рівних частках; 1/4 частки за ОСОБА_3 , ОСОБА_7 в рівних частках; 1/4 частки ОСОБА_3 , ОСОБА_7 в рівних частках;

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/4 частка належної йому вище вказаної квартири АДРЕСА_1 .

Із заявою про прийняття спадщини звернулись спадкоємці першої черги за законом: матір спадкодавця ОСОБА_3 , дружина спадкодавця - ОСОБА_4 та донька спадкодавця ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 відмовилась від спадщини після чоловіка на користь позивача шляхом подачі відповідної заяви до Першої КДНК.

Державний нотаріус Першої КДНК своєю постановою від 20.05.2021 відмовив позивачу у вчиненні вказаної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/6 спірної квартири, оскільки позивачем не надано оригіналу правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності про належність померлому вищевказаної частки квартири.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька, якому на праві власності на час його смерті належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .

Суд також вірно встановив, що позивач в межах передбаченого законом строку звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Проте відмовляючи в задоволенні позову, суд зазначив, що позивач не довела, що оригінал правовстановлюючого документу був втрачений, а також не довела що її права не визнаються відповідачами.

В судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право власності на житло видавалось ОСОБА_8 відповідно до якого на праві спільної власності спірна квартира належала йому та членам його сім`ї : ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та батьку позивача ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_8 спадщину прийняли ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , яким в грудні 2002 року було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частину спірної квартири.

Вказане свідчить про те, що оригінал правовстановлюючого документу знаходився у ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , а не у позивача по справі, відповідно вона не могла надати суду докази про те, що втрачено оригінал правовстановлюючого документу.

Так як між ОСОБА_12 та позивачем існує спір з приводу права успадкувати майно, нотаріусу не був поданий оригінал правовстановлюючого документу.

Висновок суду про недоведеність позивачем наявності спору не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки не надання правовстановлюючого документу нотаріусу свідчить про те, що спір з приводу спадщини між спадкоємцями існує.

З огляду на те, що позивач надала суду відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, через не надання оригіналу правовстановлюючого документу, позивач довела, що іншого способу захисту своїх прав, як звернутись до суду у неї немає. Обраний позивачем спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України.

Встановивши, що після смерті ОСОБА_13 на час його смерті є три спадкоємці першої черги, які звернулись до нотаріуса, одна з яких відмовилась від спадщини на користь позивача, частка позивача у спадковому майні становить 1/6. ( 1/4 : 3 = 1/12 ; 1/12+ 1/12=1/6)

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись вказаними нормами процесуального права, та враховуючи, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та наданим доказам, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визнання за нею права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 в порядку спадкування право власності на 1/6 частину квартири номер АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2023 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська