Номер провадження: 22-ц/813/3277/23
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді ДришлюкаА.І., суддів Громіка Р.Д.,Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одеса справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - адвоката Безушко Вікторії Валеріївни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненої,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеса із позовною заявою про визнання поруки припиненої. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Також, 30.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1. якого, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх зобов`язань у повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0 від 30.08.2006 року. Однак, як стало відомо, після дослідження довідки розрахунку заборгованості за користування кредитом ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 30.08.2006 року, відповідач систематично змінював процентну ставку шляхом її збільшення майже в два рази без відповідної згоди поручителя, що є підставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України. На переконання позивача, неправомірні дії відповідача щодо змін умов кредитного договору без згоди поручителя спричинили збільшення обсягу відповідальності позивача та, посилаючись на вказані обставини, просила задовольнити позовні вимоги (т. 1, а.с. 1-30).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 08.11.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду (т. 1, а.с. 169). 24.05.2021 року Одеським апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, ухвалу від 08.11.2019 року скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 2, а.с. 22-26).

21.07.2021 року адвокатом Дворніковою Анною Юріївною в інтересах ОСОБА_1 було подано відповідну заяву про зміну підстав позову, згідно якої остання стверджує про припинення поруки за кредитним договором, посилаючись на пропущення Акціонерним товариством «УкрСиббанк» строку пред`явлення вимог до ОСОБА_1 за договором поруки № 37799 від 30.08.2006 року (т. 2, а.с. 36-86).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 07.06.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 вирішено задовольнити. Визнати поруку за Договором поруки № 37799 укладеним 30.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припиненою (т. 2, а.с. 136-139).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - адвоката Безушко Вікторія Валеріївна звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що оскаржуване рішення ухвалено із неправильним застосуванням норм права, а саме неврахування того, в якій частині порука припинилась по кожному з платежів окремо на підставі п. 4 ст. 559 ЦК України. При цьому, апелянт вказує, що оскільки зміст зобов`язання визначено окремими щомісячними платежами, щодо кожного щомісячного зобов`язання строк наступає у даті її сплати та відраховується по кожному платежу окрему, а тому відповідно станом на 10.11.2016 року, тобто на дату пред`явленням поручителем ОСОБА_1 вимог про припинення договору поруки, порука могла бути припиненою лише в частині певних щомісячних платежів, а не в цілому. Разом з тим, апелянт зазначає, що суду першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення було відомо про існування справи № 522/11020/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним довго ром, та відповідно, на думку апелянта, звернення ОСОБА_1 з окремим позовом про припинення поруки через практично місяць після подання Банком позову про стягнення заборгованості суперечить принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим (п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 28.01.2020 року по справі № 50/311-б), що, в свою чергу, невраховано судом (т. 2, а.с. 149-157).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.07.2022 року (головуючий - суддя Гірняк Л.А.) було відкрито апеляційне провадження та ухвалою від 08.12.2022 року справу призначено до розгляду (т. 2, а.с. 159, 164).

Рішенням Вищої ради правосуддя № 126/0/15-23 від 21.02.2023 року суддю ОСОБА_3 було звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Протоколом повторно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено на колегію суддів: головуючого суддю Дришлюка А.І., суддів Таварткіладзе О.М., Вадовська Л.М. (т. 2, а.с.176).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2023 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с. 191-193).

20.02.2023 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Дворнікової Анни Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - адвоката Безушко Вікторія Валеріївна, згідно якого остання зазначала, що направляючи 19.07.2016 року повідомлення-вимогу позичальнику та поручителям про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 30.08.2006 року, банк вчинив дії, спрямовані на зміну правовідносин, що свідчать про вчинення Акціонерним товариством «УкрСиббанк» одностороннього правочину, який змінює в односторонньому порядку умови договору. При цьому, також зазначала, що відмовлення у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав недоцільності звернення із окремою позовною заявою, розцінюватиметься як порушення судом ст. 55 Конституції України та матиме наслідком порушення права на справедливий суд, що є недопустимим у правовій державі (т. 2, а.с. 170-175).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 11, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони про дату, час та порядок проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

Адвокатом Дворніковою Анною Юріївною в інтересах ОСОБА_1 було направлено на адресу суду заяву про проведення судового засідання за їх відсутності (т. 2, а.с. 226-227).

На адресу суду також надійшло клопотання від представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Терентьєвої Дар`ї Дмитрівни про розгляд справи за її відсутності (а.с. 220-225).

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

30.06.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 229282 (двісті двадцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят два) шв. фр. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 937763 (дев`ятсот тридцять сім тисяч сімсот шістдесят три) грн 38 коп. за курсом Національного банку України на день укладення договору. Згідно п. 1.2.1. надання грошових коштів здійснюється у наступний термін: з 30.08.2006 року по 30.08. 2027 року. За використання кредитних коштів протягом 30 (тридцять) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 7,99 % річних. Також, сторонами було обумовлено, що у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором, банком приймається: застава нерухомого майна 3-х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; порука фізичної особи ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (т. 2, а.с. 7-19).

30.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 37604, згідно якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0 від 30.08.2006 року, які існують в теперішній час, так і тих, які можуть виникнути в майбутньому(т. 2, а.с. 57).

29.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 30.08.2006 року, згідно якого банком було надано позичальнику послугу щодо реструктуризації заборгованості позичальника за договором, шляхом зміни графіку погашення кредиту та зміни розміру процентної ставки (т. 1, а.с. 47).

Також, 29.09.2014 року було укладено відповідну додаткову угоду № 1 до договору поруки № 37799 від 30.08.2006 року, між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 згідно якої сторони домовилися, що поручитель надає свою згоду на зміну основного зобов`язання, що забезпечується договором, а саме графік погашення кредиту, розмір процентної ставки(т. 1, а.с. 48, 48 зворот).

19.07.2016 року представником Акціонерного товариства «УкрСиббанк» було направлено на адресу ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 повідомлення-вимогу про наявність станом на 18.07.2016 року простроченої заборгованості за кредитним договором та необхідність внесення грошових коштів в рахунок погашення такої (т. 2, а.с. 61, 62, 63, 64).

Приймаючи оскаржуване рішення щодо задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із встановлених матеріалами справи обставин, згідно яких Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" у 2016 році на виконання вимог передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України звертається на адресу Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 30.08.2006 року укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 . Зміст зазначеної позовної заяви Акціонерного товариства "УкрСиббанк" підтверджує факт зміни строків виконання основного зобов`язання за кредитним договором. Натомість, залишення позовної заяви Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" без розгляду та не реалізацію останнім права на судовий захист виключно із підстав, які залежали від Банку, а саме систематичне неприбуття представників позивача до судових засідань, свідчить про пропущення Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" шестимісячного строку на пред`явлення позову до поручителів та, як результат, договір поруки вважається припиненим.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно із частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що в забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 30.08.2006 року, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладеного договір поруки № 37799 від 30.08.2006 року, згідно якого остання відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених кредитним довго ром (п. 1.3). Пунктом 3.2 визначено, що порука припиняється з припинення всіх зобов`язань позичальника по кредитному договору. Згідно п. 5.5 взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п. 3.2 договору поруки від 30.08.2006 року визначено, що порука за цим договором припиняється із припинення зобов`язань позичальника по кредитному договору (т. 2, а.с. 57).

Тобто договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, а положення пункту 3.2 договору поруки, відповідно до якого встановлено, що порука втрачає чинність після повного виконання зобов`язань, не можуть вважатися строком його дії, оскільки не відповідає змісту ст.ст. 251, 252 ЦК України, де визначено, що з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається саме календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Крім того, слід зауважити, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Згідно положень п. 24 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, наведених в постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

При цьому, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, не встановлюють строк припинення поруки у розмінні ст. 251 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно, в даному випадку, застосуванню підлягають положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, щодо припинення поруки у зв`язку із пропуском банком встановленого шестимісячного строку звернення із вимогою про повернення кредиту до поручителя.

Разом з тим, строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для відмови кредиторові у позові.

Зазначене узгоджується із правовим висновком викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року по справі № 2-1169/11.

З матеріалів справи вбачається, що 19.07.2016 року вих. № 30-12/34564 представником Акціонерного товариства «УкрСиббанк» було направлено ОСОБА_1 повідомлення-вимоги щодо наявності простроченої заборгованості за кредитним договором № 0 від 30.08.2006 року та зазначено про необхідність погашення вказаної простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення. При цьому, зазначено що у випадку порушення на 32 календарний день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення цієї вимоги про дострокове повернення кредиту, необхідність повернення суми кредиту в повному обсязі та сплати процентів (т. 2, а.с. 64, 64 зворот).

Тобто, звертаючись із відповідною вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту 19.07.2016 року, скориставшись передбаченим п. 5.10 вищезазначеного кредитного договору, в свою чергу, змінив встановлений договором строк виконання основного зобов`язання.

При цьому, матеріалами справи встановлено, що в березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суді із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором№ 0 від 30.08.2006 року.04.10.2016 року постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі № 522/8596/16 (т. 2, а.с. 65). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 31.10.2018 року позовну вказану позовну заяву Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» було залишено без розгляду, у зв`язку із повторною неявкою позивача в судове засідання (т. 2, а.с. 66-67), яку постановою Одеського апеляційного суду від 18.06.2019 року було залишено без змін (т. 2, а.с. 66-70).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, 03.07.2019 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» повторно звернулося до Приморського районного суду м. Одеса із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (справа № 22/11020/19).

Разом з тим, слід зазначити, що будь-які норми ЦК України не містять положень про можливість поновлення, зупинення чи переривання строку звернення з вимогами до поручителя, в тому числі й безпосередньо ст. 559 ЦК України.

Відповідно, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки звернення банку у жовтні місяці 2016 року про стягнення заборгованості (справа № 522/8596/16) закінчено постановленням ухвали від 31.10.2018 року про залишення позову без розгляду, у зв`язку із повторною неявкою позивача в судове засідання, таке звернення у розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України не є вимогою до поручителя.

Зазначене в свою чергу узгоджується із правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 року по справі № 2-1268/11.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, оскільки апелянтом не було наведено обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції, апеляційний приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та рішення Приморського районного суду м. Одеса від 07.06.2022 року без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - адвоката Безушко Вікторії Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда