КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/359/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 вересня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, постановлену в складі судді Цукурова В.П. в м. Біла Церква 04 травня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

В січні 2022 року позивач ТОВ «Фінфорс» звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» суму боргу за кредитним договором «396764-А» від 19 жовтня 2018 року в розмірі 13276,69 грн., з яких 6000 грн. заборгованість за кредитним договором, 7276,69 грн. нараховані проценти, покласти на відповідача судовий збір.

Позов мотивував тим, що 19 жовтня 2018 року ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № «396764-А». ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед позичальником та надало їй кредит в сумі 6000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. У встановлений термін 16 листопада 2018 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, проте в подальшому ними було укладено декілька додаткових угод до зазначеного кредитного договору (пролонгацій). У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту 30 квітня 2019 року відповідач не виконала свої боргові зобов`язання, в зв`язку з чим у неї виникла прострочена заборгованість в розмірі 6000 грн. тіла кредиту та 7276,69 грн. нарахованих процентів.

30 липня 2019 року ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «Фінфорс» укладено договір факторингу, за умовами якого на користь позивача відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором на загальну суму 13276,69 грн. Станом на дату звернення з позовом відповідач не погашала заборгованість за кредитним договором і сума боргу залишилась незмінною.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2022 року відкрито провадження в даній справі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2023 року позовну заяву ТОВ «Фінфорс» повернуто позивачу.

Позивач ТОВ «Фінфорс», не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що ухвалою від 29 березня 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, тобто судом через понад два місяці після отримання позову було відкрито провадження і жодних недоліків позовної заяви на час такого відкриття не знайдено. При цьому судом постановлено ухвалу на 74 день після отримання позову, чим допущено порушення як строку на відкриття провадження в справі, так і строку на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, тобто приписів ст. 187, 275 ЦПК України.

04 травня 2023 року в судовому засіданні за участі представника ТОВ «Фінфорс» суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення позову з підстав нібито застосування факсиміле при підписанні позовної заяви та доданих до неї документів.

Посилався на ч. 11 ст. 187 ЦПК України, якою передбачено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали, і що зазначені приписи закону судом першої інстанції проігноровано.

Вважав, що після відкриття провадження в справі, встановлення невідповідності позовної заяви має за собою єдиний процесуальний механізм реагування суду, а саме залишення без руху та надання часу на усунення недоліків.

Наголошував, що численні процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, однобокість розгляду та повна упередженість суду має наслідком те, що малозначна справа про стягнення заборгованості за кредитним договором, в матеріалах якої є всі пояснення та докази для належного розгляду, та яка мала б бути розглянута не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження в справі, не має жодного рішення по суті, натомість містить дві ухвали про залишення позовної заяви без розгляду з відверто неправосудних підстав та у спосіб, що не відповідає критеріям законності.

Від відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу з пропуском встановленого судом строку, в якому відповідач просила поновити їй вказаний процесуальний строк, посилаючись на те, що копію ухвали суду відповідачем отримано лише 31 липня 2023 року, а термін на подання відзиву встановлено до 02 серпня 2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, оскільки наведені відповідачем причини пропуску строку для подання відзиву на апеляційну скаргу є обґрунтованими, апеляційний суд продовжує ОСОБА_1 строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та приймає його.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, вказуючи на законність ухвали суду першої інстанції, посилалася на те, що заява або скарга мають бути підписані власноручно, відтворення підпису за допомогою факсиміле або інших технічних засобів процесуальним законодавством не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) зазначена в п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в січні 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов позов від імені ТОВ «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2022 року відкрито провадження за позовом ТОВ «Фінфорс» в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 05 травня 2022 року (а. с. 154 т. 1).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2022 року позов залишено без розгляду з підстав п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України в зв`язку з повторною неявкою представника позивача (а. с. 93 - 95 т. 2).

Постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Фінфорс» задоволено частково, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а. с. 144 - 147 т. 2).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2023 року в судовому засіданні, проведеному за участю представників ТОВ «Фінфорс» та ОСОБА_1 , позовну заяву повернуто позивачу ТОВ «Фінфорс».

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

В оскаржуваній ухвалі від 04 травня 2023 року судом першої інстанції викладено обставини, якими зумовлено повернення позовної заяви, наступним чином.

Так, суд встановив, що позовна заява ТОВ «Фінфорс», яка перебуває у нього в провадженні, підписана за допомогою відтиску факсимільного підпису директора ТОВ «Фінфорс» Світлани Плохути, аналогічним чином були засвідчені і додані до позовної заяви копії документів, і 04 квітня 2023 року ухвалою суду задля надання відповідних пояснень визнано явку представника позивача ТОВ «Фінфорс» обов`язковою.

Представник позивача Нідзельський О.О. пояснив, що йому нічого не відомо з приводу процедури підписання позовної заяви. Представник відповідача ОСОБА_2., посилаючись на правові висновки Верховного Суду в справі № 712/11592/18, зазначив, що підписання позову за допомогою відтиску факсимільного підпису директора ТОВ «Фінфорс» суперечить вимогам, які встановлені до позову ЦПК України, та просив повернути позовну заяву позивачу.

Повертаючи позовну заяву ТОВ «Фінфорс» на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява не підписана позивачем, а містить відтиск факсимільного підпису директора ТОВ «Фінфорс».

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Фундаментальними засадами цивільного судочинства є, зокрема, принципи диспозитивності, змагальності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Диспозитивність цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особами, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Таким чином, позовна заява має містити підпис позивача або його представника. При цьому, позовна заява має бути підписана власноручно, відтворення підпису за допомогою факсиміле або інших технічних засобів відтворення зображення підпису процесуальним законом не допускається.

Статтею 175 ЦПК України передбачено обов`язкові вимоги до змісту та оформлення позовної заяви, зокрема визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву не підписано.

Зазначені положення засвідчують обов`язковість та безумовність вимоги цивільного процесуального закону стосовно підписання позовної заяви власноручним підписом позивача як підтвердження справжньої волі позивача на настання відповідних правових наслідків станом на час звернення до суду із позовом, отже дотримання принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Використання в такому випадку факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ЦПК України не допускається.

В постанові Верховного Суду від 08 липня 2021 року в справі № 916/3209/20 акцентовано, що оскільки процесуальним законодавством за загальним правилом передбачено особисте звернення позивача до суду та власноручне підписання ним заяв по суті справи, то подання процесуальних заяв з використанням факсимільного відтворення підпису позивача (його представника), що є штампом із зображенням підпису та може бути виготовлений і використаний будь-ким та не може бути доказом волевиявлення особи на підписання відповідного документа.

Схожі за змістом правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 серпня 2022 року в справі № 2-7600/11 (провадження № 61-15750св21), від 16 лютого 2022 року в справі № 755/6297/21 (провадження № 61-16884св21).

У разі недотримання цих вимог процесуальний закон не передбачає можливості залишення позовної заяви без руху задля підтвердження волевиявлення позивача, а в залежності від стадії процесу встановлює безумовні наслідки, зокрема, повернення позовної заяви і доданих до неї документів зі стадії відкриття провадження у справі (частина четверта статті 185 ЦПК України) або залишення позову без розгляду після відкриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 257 ЦПК України.

Пунктом 8 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою, зокрема без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу.

У справі, яка є предметом перегляду, суд першої інстанції встановив і доводами апеляційної скарги не заперечується, що підписання позовної заяви ТОВ «Фінфорс» здійснено за допомогою відтиску факсимільного підпису директора ТОВ «Фінфорс», а отже не є власноручним підписом особи, уповноваженої діяти від імені цієї юридичної особи в розумінні приписів статті 175 ЦПК України та не вважається підтвердженням волі позивача на настання відповідних правових наслідків за позовом саме на час ініціювання судового розгляду.

Разом із тим, повертаючи позов ТОВ «Фінфорс» позивачу на підставі ч. 4 ст. 185 ЦПК України, судом першої інстанції залишено поза увагою, що ч. 4 ст. 185 глави 2 «Відкриття провадження у справі» Розділу III «Позовне провадження» ЦПК України регулюються дії суду саме на стадії відкриття провадження в справі, і вказана процесуальна норма не стосується та не регулює питання дій суду щодо позовів, невідповідність вимогам ст. 175 ЦПК України яких в частині відсутності підпису позивача виявлено після відкриття провадження в справі.

В даному випадку суд першої інстанції мав діяти відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, натомість помилково повернув позовну заяву позивачеві, допустивши порушення норм процесуального права.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги, що після відкриття провадження в справі встановлення невідповідності позовної вимоги вимогам процесуального закону має за собою єдиний механізм реагування суду, а саме залишення позовної заяви без руху та надання часу на усунення недоліків, не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом, з огляду на те, що відсутність підпису позивача у позовній заяві є самостійною підставою для повернення позовної заяви на стадії відкриття провадження, яка не передбачає залишення без руху такої позовної заяви (п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України), а після відкриття провадження в справі наслідком виявлення таких обставин є залишення позову без розгляду, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2021 року в справі № 755/6119/17.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2023 року не може вважатися законною і обґрунтованою.

Апеляційний суд також враховує доводи апеляційної скарги, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області постановлено ухвалу про відкриття провадження в даній справі лише 29 березня 2022 року на 74 день після отримання позовної заяви, чим допущено порушення строку відкриття провадження в справі, встановленого ч. 1 ст. 187 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга в межах заявлених доводів та вимог підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. 7, 257, 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 травня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.