ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/582/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Цимбал І.К.

при секретарях Остапчук М.М., Шамрай І.В., Мартинюк І.В., Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», про усунення перешкод,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується рішенням.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про усунення перешкод у користуванні приміщенням загального користування на поверсі багатоповерхового будинку, шляхом демонтажу за рахунок відповідача самочинно встановленої перегородки, металевих дверей та приведення приміщення загального користування у належний первісний стан, шляхом відновлення оздоблення стін та підлоги. Позивач зазначає, що відповідач самовільно встановив на поверсі будинку двері, які перешкоджають позивачу у доступі до точки доступу мережі інтернет, а також пожежного та інженерного обладнання. Враховуючи те, що сторони проживають на одному поверсі і як співвласники будинку мають право на спільне користування місцями загального користування у будинку, відповідач своїми діями фактично порушує право відповідача як співвласника на користування майном, а тому право позивача підлягає захисту. Зважаючи на те, що відповідач не реагує на вимоги позивача щодо усунення зазначених порушень, останній вимушений був звернутися до суду з даним позовом.

Рух справи.

24.05.2021 визначено склад суду.

24.05.2021 надано запит до АБ.

27.05.2021 надійшла відповідь з АБ.

28.05.2021 відкрито спрощене провадження у справі, розгляд справи призначено на 25.06.2021.

25.06.2021розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 19.07.2021.

19.07.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 13.09.2021.

13.09.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку з клопотання відповідача на 20.10.2021.

20.10.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку з клопотання представника позивача на 04.11.2021.

04.11.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку з клопотання представника відповідача на 18.01.2021.

18.01.2021 розгляд справи призначено на 10.03.2022 у зв`язку з відпусткою головуючого.

10.03.2022 засідання не відбулось у зв`язку з військовим станом.

12.05.2022 розгляд справи призначений на 03.08.2022.

03.08.2022 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача на 19.10.2022.

19.10.2022 в судовому засіданні оголошена перерва до 02.11.2022, у зв`язку з викликом представника третьої особи.

02.11.2022 справа призначена на 15.11.2022, у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному.

15.11.2022 судове засідання відкладено у зв`язку з витребуванням доказів за клопотанням позивача на 26.01.2023.

26.01.2023 справу призначено на 19.04.2023, повітряна тривога.

19.04.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку з повторним направленням клопотання про витребування доказів на 17.05.2023.

17.05.2023 розгляд справи відкладено для надання доказів за клопотанням позивача на 21.06.2023.

21.06.2023 розгляд справи відкладено на 30.08.2023 зв`язку з клопотанням представника позивача.

30.08.2023 ухвалено рішення.

Доводи учасників справи.

Позивач та представник останнього підтримали позовні вимоги з підстав зазначених в останньому, а також письмових поясненнях по суті справи.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав зазначених у відзиві, а саме, що двері на поверсі було встановлено за бажанням сусідів, двері яких розташовані на половині поверху, де розташована квартира відповідача. Підставою для встановлення дверей було те, що позивач надає в оренду квартиру на іншій половині поверху ніж розташована квартира відповідача. З часу як у квартирі позивача почали проживати орендарі, на поверсі почалися постійні крадіжки майна, зокрема інженерного обладнання. Крім того квартира використовується орендарями не як житло, а як офіс внаслідок чого має місце потік людей. Відповідач зверталась до правоохоронних органів та третьої особи щодо крадіжок майна, а саме інженерного обладнання у щитовій, що знаходиться поруч квартири відповідача, а також неправомірного використання житла позивачем, випадки недбалого поводження орендарів квартири позивача з вогнем, внаслідок чого утворилось задимлення поверху, безконтрольного потоку незнайомих людей на поверсі, однак звернення результатів не дали, після чого відповідач та сусід, квартира якого знаходиться поруч із квартирою відповідача вирішили забезпечити збереження майна та поставили двері у загальному коридорі, які не дають доступу до їх квартир та щитової стороннім особам. Відповідач зазначила, що квартира позивача знаходиться на іншій половині поверху, а тому цією частиною коридору позивач не користується. Крім того,позивач або орендар може безперешкодно отримати доступ до щитової, а саме до слаботочкової системи через консьєржа в якої знаходяться ключі від дверей встановлений на загальному коридорі, або безпосередньо через сусідів. Таким чином права позивача будь яким чином не порушуються.

Третя особа просила розглянути справу у відсутність представника останньої.

Встановлені судом обставини, мотиви, з яких суд виходив при постановленні рішення і положення закону, яким він керувався.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_4 /а.с.23/.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_5 /а.с.22/.

Згідно листа третьої особи, а також поверхового плану будинку

АДРЕСА_4 , біля квартири відповідача встановлена шафа міжквартирного коридору слаботочних систем, в якому розміщенослаботочні системи провайдерів телекомунікаційних послуг /а.с. 75, 88, 93/.

З пояснень представника відповідача, викладених у відзиві на позов, вбачається що відповідач дійсно встановила двері та перегородила доступ до загального коридору поверху біля своєї квартири, дублікати ключів знаходяться у консьєржа, що підтверджується відеозаписом долученим представником позивача /а.с. 195/.

Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон.

У процесуальному законодавстві діє принцип «juranovitcuria» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: суд знає право; суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (damihifactum, dabotibijus).

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу juranovitcuria (постанова ВП ВС від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19; провадження № 12-95гс20).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем, обраним відповідно до цього Закону.

Згідно ч. ч. 6 - 8 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Якщо одна особа є власником квартир (квартири) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить 50 відсотків або більше загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосувало більш як 75 відсотків загальної кількості співвласників

Рішення зборів співвласників оформляється протоколом, який підписується усіма співвласниками (їх представниками), які взяли участь у зборах, кожен з яких ставить підпис під відповідним варіантом голосування («за», «проти», «утримався»), за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики.

У протоколі обов`язково зазначається така інформація про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представника).

Якщо під час проведення зборів співвласників для прийняття рішення не набрано встановленої частиною шостою цієї статті кількості голосів «за» або «проти», проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення зборів співвласників. Якщо протягом цього строку необхідної кількості голосів «за» не набрано, рішення вважаються неприйнятими.

Письмове опитування співвласників проводиться ініціативною групою та іншими співвласниками за бажанням.

Письмове опитування може проводитися щодо одного або декількох питань одночасно. Питання - це текст, у якому викладається пропозиція у вигляді резолюції, щодо якої учаснику опитування пропонується відповісти «за», «проти» або «утримався». Питання повинно мати чітке і зрозуміле формулювання, що не допускає різних тлумачень.

Письмове опитування співвласників проводиться шляхом власноручного заповнення ними листків опитування, в яких зазначаються день опитування, прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення, документ, що надає повноваження на голосування від імені співвласника (для представників), відповідь співвласника на питання «так», «ні» або «утримався», особистий підпис співвласника та особи, яка проводила опитування.

Голосування від імені співвласника представником здійснюється в порядку представництва згідно з вимогами цивільного законодавства. Кожен співвласник, який має право голосу, може реалізувати це право під час проведення такого опитування лише один раз з одного питання.

Забороняється в процесі проведення письмового опитування співвласників примушувати їх до голосування за або проти прийняття відповідного рішення чи винагороджувати їх за це в будь-якій формі.

За результатами підрахунку результатів письмового опитування співвласників особи, які проводили письмове опитування, вносять його результати до протоколу зборів та підводять загальні підсумки голосування щодо всіх питань. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані на зборах співвласників, і голоси співвласників, отримані під час проведення письмового опитування.

Листки письмового опитування співвласників пронумеровуються, прошнуровуються та додаються до відповідного протоколу зборів.

Згідно ч. ч. 10 -12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», повідомлення про рішення, прийняте зборами співвласників, не пізніше 10 днів після його прийняття надається в письмовій формі кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення рекомендованим листом на адресу квартири або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку, а також розміщується у загальнодоступному місці при вході до кожного під`їзду.

Рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.

За рішенням зборів співвласників повноваження щодо прийняття рішень стосовно спільного майна, яким користується лише певна група співвласників (співвласники квартир та нежитлових приміщень, розташованих в одному під`їзді або секції багатоквартирного будинку, тощо), за умови що при цьому не порушуються права інших співвласників, можуть бути передані цій групі співвласників. Такі рішення стосовно спільного майна приймаються зборами зазначеної групи співвласників у порядку, передбаченому частинами четвертою - шостою, восьмою - одинадцятою цієї статті.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень відповідної групи (під`їзд, секція багатоквартирного будинку тощо). Якщо одна особа є власником квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, загальна площа яких становить 50 відсотків або більше загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень відповідної групи (під`їзд, секція багатоквартирного будинку тощо), рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більш як 75 відсотків загальної кількості співвласників усіх квартир та нежитлових приміщень відповідної групи (під`їзд, секція багатоквартирного будинку тощо).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач та представник останньої не надали доказів про те, що співвласниками будинку АДРЕСА_4 або окремою групою співвласників, відповідно до процедури передбаченої законом було прийнято рішення про встановлення дверей біля квартири відповідача, яка перекриває доступ до шафи з інженерним обладнанням, а надана копія рішення дотримання такої процедури не відображає/а.с. 92/.

Крім того, згідно відеозапису зробленого представником позивача,вбачається, що у позивача відсутній вільний доступ до обладнання у шафі в якому розміщено слаботочні системи провайдерів телекомунікаційних послуг. Так, на прохання позивача та представника останнього надати ключі від встановленої відповідачем двері з метою підключення до мережі інтернет, позивач отримав відмову від консьєржа будинку, яка пояснила, що не бажає сваритися з відповідачем і запропонувала звернутися позивачу до ЖЕК за дозволом на отримання у неї (консьєржа) ключів, що в свою чергу свідчить про те, що позивачу створюються перешкоди та незручності у користуванні спільним сумісним майном, які беззаперечно підлягають усуненню /а.с. 195/.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі № 1-10/2004 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої ст. 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», необхідно розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, - суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст.16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Отже, позивач має право захистити своє порушене право, заявивши вимогу про відновлення становища, яке існувало до порушення, а відтак вимоги позивача про зобов`язання відповідача привести приміщення загального користування до попереднього стану, відповідають способу захисту, визначеному ст.16 ЦК України.

Суд вважає неспроможними доводи представника відповідача викладені у відзиві, які обґрунтовують встановлення дверей у загальному коридоріповерху будинку, оскільки такі доводи не нівелюють необхідність дотримання вище наведеної передбаченої законом процедури для вчинення відповідних дій, і в свою чергу не виправдовують та не спростовують наявність негативних наслідків для позивача у вигляді створення перешкод у користування спільним сумісним майном, як співвласника будинку.

Суд вважає за недоцільне встановлювати строки виконання судового рішення, оскільки відповідні повноваження вразі не вчинення відповідних дій добровільно, покладаються на органи виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.

Керуючись ст. ст.1-13, 15, 17, 18, 76-82, 89, 133, 137, 141, 242, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 1, ч. ч. 1, 2 ст. 5, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 6, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 10, ч. 3 ст. 10, ч. ч. 6 - 8, 10 - 12 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа:

ТОВ «Ковальська - Житлосервіс», про усунення перешкод задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 приміщенням загального користування на дев`ятому поверсі, другого під`їзду будинку багатоповерхового будинку АДРЕСА_4 , шляхом демонтажу за рахунок ОСОБА_2 самочинно встановлених металевих дверей та приведення приміщення загального користування у належний первісний стан, шляхом відновлення оздоблення стін та підлоги.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 судовий збір в розмірі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Головуючий: