Справа № 212/3740/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої А.А., за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення,

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2021 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі позивач, АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (далі- відповідачі) в якому просив стягнути солідарно з останніх заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2021 року у розмірі 35534,68 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 8510,78 гривень, 3% річних у розмірі 2783,25 гривень, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідачів: АДРЕСА_1 . Власником даної квартири є ОСОБА_2 , який зареєстрований в даній квартирі, також в даній квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_4 , які не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2021 року. Оскільки відповідачі не здійснюють оплату за отримані послуги з централізованого опалення, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2021 року позов задоволено.

Ухвалою суду від 30 червня 2023 року за заявою відповідача ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення, рішення суду від 06 липня 2021 року скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

У поданій до суду 14 червня 2023 року заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, зазначила, що вона не є належним відповідачем по справі, і неї не виникало обов`язку по сплаті послуг централізованого опалення зважаючи на те, що вона не є власником квартири АДРЕСА_2 був. АДРЕСА_3 ; у спірний період не укладала і не підписувала з позивачем договір на надання послуг; фактично не користувалась наданими позивачем послугами, так як у спірний період і дотепер постійно проживала та проживає у місті Вінниця; не є членом сім`ї власника житла, оскільки шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано у 2011 році. Також зазначила, що позивачем пропущено позовну давність до вимог про стягнення заборгованості, оскілки заборгованість нарахована за період з 01.10.2013 по 05.05.2018, при цьому позивач звернувся до суду із позовом 05.05.2021, тобто поза трирічним строком загальної позовної давності.

21 липня 2023 року представник позивача подала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що відповідач не ставила перед позивачем питання про можливість зменшення розміру та звільнення від плати за послугу з теплопостачання в разі тимчасової відсутності відповідача, останньою вчасно не було подано до позивача належного звернення у відповідний термін, з відповідною заявою про її тимчасову відсутність. Відповідач ОСОБА_1 була і є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі у період за який пред`явлені вимоги про стягнення заборгованості. Щодо заявленого відповідачем строк позовної давності зазначила, що в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України строк позовної давності продовжено на строк дії карантину, і законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02.04.2020.

Представник позивача до суду не з`явилася, надала письмове клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, у наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову АТ «Криворізька теплоцентраль».

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 223 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно із ч. 2 ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи наявність заяви відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності, суд розглядає справу в порядку ст. ст. 211, 280 ч.2 ЦПК України за наявними в ній доказами без здійснення заочного розгляду справи за відсутності підстав для такого розгляду.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила), надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем реєстрації відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 02 жовтня 2007 року (а.с.13).

Квартира за адресою АДРЕСА_1 перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», на яку відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги з централізованого опалення (а.с. 4)

Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.

Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Дослідивши Детальний розрахунок заборгованості, а саме нарахування по рокам із зазначенням періодів нарахування, перерахування, оплати послуг, розрахунки сум компенсації за інфляцію та 3% річних (а.с. 5-6), суд дійшов висновку про підтвердження факту наявності заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2021 року в сумі 35 534,68 грн., а також погоджується із розрахунком інфляційних втрат в сумі 8 510,78 грн. та 3% річних в сумі 2 783,25 грн.

Доказів спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано.

При цьому, доводи відповідача ОСОБА_1 щодо того, що вона не була споживачем послуг позивача у спірний період суд відхиляє, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 у період, за який позивач просить стягнути заборгованість, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Довідка ОСББ «Л. Ратушної-130» про фактичне проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , надана відповідачем ОСОБА_1 у даному випадку, не має юридичної сили й не може бути належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_1 не була споживачем послуг позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 , у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» була індивідуальним споживачем послуг АТ «Криворізька теплоцентраль» у спірний період.

Порядок проведення перерахунку за надання послуг централізованого опалення споживачам - фізичним особам регулюється ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Зокрема, пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його, їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Пунктом 6 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що за умови документального підтвердження, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) на період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Відповідно до пп. 11 п. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Суд зазначає, що відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що вона у спірний період не користувалась послугами з централізованого опалення у відповідності з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630.

Відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів того, що вона зверталась з відповідною заявою до АТ «Криворізька теплоцентраль» щодо її непроживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, на думку суду, обставини порушення відповідачами оплати за спожиту теплову енергію є доведеними у межах суми заборгованості у розмірі 35534,68 гривень.

У поданій до суду заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 зазначає про необхідність застосування наслідків спливу позовної давності.

За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Разом з тим, судом не було враховано, що, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв й на час ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину.

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом.

За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року.

Оскільки, перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за квітень 2017 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості за період з 02 квітня 2017 року.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість повинна бути стягнута з квітня 2017 року по березень 2021 року включно, що становить 26 064,50 грн.

Згідно з частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Отже, наявні правові підстави для стягнення на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ «Криворізька теплоцентраль» просило суд стягнути з відповідачів інфляційні втрати за період грудня 2013 року по березень 2021 року у сумі 8 510,78 грн. та три відсотки річних за період з грудня 2013 року по березень 2021 у сумі 2 783,25 грн., з врахуванням заявленої у позовній заяві суми боргу у розмірі 35 534,68 грн., при цьому позивачем на підтвердження цих сум був наданий детальний розрахунок із визначенням інфляційних витрат та 3% річних за кожний період із зазначенням суми заборгованості за кожен місяць.

Однак, оскільки судом визначена до стягнення заборгованість квітня 2017 у розмірі 26 064,50 грн., то і суми інфляційних витрат та 3% річних підлягають стягненню за цей же період у розмірі 2 671,78 грн. та 1 372,19 грн. відповідно.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача суму заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 26 064,50 грн., інфляційні витрати у розмірі 2 671,78 грн., 3 % річних у розмірі 1 372,19 грн., а всього 30 108,47 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з відповідачів на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» необхідно стягнути судовий збір за подачу позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі по 729,69 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 141, 178, 247, 263-265, 267- 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення,- задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 26 064,50 гривень, суму індексу інфляції в розмірі 2 671,78 гривень, 3% річних у розмірі 1 372,19 гривень, всього 30 108 (тридцять тисяч сто вісім) гривень 47 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 729 (сімсот двадцять дев`ять) гривень 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 729 (сімсот двадцять дев`ять) гривень 69 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , місцезнаходження юридичної особи: 50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1.

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 15 вересня 2023 року.

Суддя: О. В. Колочко