КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №237/3566/17
апеляційне провадження №22-з/824/1073/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.

за участю секретаря: Спис Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна про визнання заяви недійсною, визнання договорів діючими (не припиненими), скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та поновлення запису, -

установив:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року, відмовлено у задоволенні вказаного вище позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його у апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2023 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Визнано недійсною заяву від 07 березня 2017 року, посвідчену ПН КМНО - Лазаревою Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за №650, 651, згідно з якої був проведений повний розрахунок між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором позики від 05 березня 2016 року, який був посвідчений ПН КМНО - Лазаревою Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за №537.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34174027 від 07 березня 2017 року, прийнятий ПН КМНО Лазаревою Л.І.

Визнано діючим (не припиненим) договір позики від 05 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений ПН КМНО - Лазаревою Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №537.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

08 серпня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана ним 14 липня 2023 року про стягнення на його користь з ОСОБА_4 судових витрат за надану професійну правничу допомогу у розмірі 115000 грн.

Крім цього, 25 серпня 2023 року ОСОБА_1 через відділ прийому громадян було подано заяву (із змінами) про стягнення на його користь із ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судових витрат за надану професійну правничу допомогу у розмірі 115000 грн.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з ОСОБА_4 та про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив стягнути на його користь судові витрати, зазначивши, що детальний розрахунок з підтверджуючими матеріалами буде надано за результатами апеляційного перегляду справи.

ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, знав про результат ухваленого рішення.

Заява про стягнення судових витрат з ОСОБА_4 з відповідними доказами понесених витрат була подана ОСОБА_1 в межах п`ятиденного строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України.

Разом з тим, оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 було відмовлено, відповідно відсутні підстави для стягнення з останнього на користь позивача і судових витрат, а тому колегія суддів відмовляє у задоволенні даної заяви.

Заява про стягнення судових витрат з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , всупереч вимогам ч.8 ст.141 ЦПК України подана поза межами п`яти днів після ухвалення рішення суду, а саме 25 серпня 2023 року.

Законом визначено процесуальний наслідок не подання до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту винесення рішення у справі.

В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц).

Враховуючи зазначене, заява ОСОБА_1 подана з пропуском строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, поважних причин для її поновлення не вбачається, а, відтак, така заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.133,137,141,246,270 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з ОСОБА_4 - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складений 15 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба