Справа № 680/615/23
№2-з/680/6/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2023 р. смт Нова Ушиця

Суддя Новоушицького районного суду Хмельницької області Яцина О.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Новоушицького районного суду Хмельницької області, зазначивши в якості осіб, які можуть отримати статус учасника справи: ОСОБА_2 , Спілку громадян-співвласників майнових часток (паїв) бувшого колгоспу ім.Петровського с.Струга Новоушицького району.

Станом на дату подання заяви про забезпечення позову до суду позовна заява не надійшла.

У заяві про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, заявниця просила суд вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: будівля, склад, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства», нежитлове приміщення. Піднавіс. Загальна площа 426,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що буде подано позов про скасування державної реєстрації речового права, витребування майна.

Предметом спору по даній справі є вказаний об`єкт нерухомого майна. Право власності на вказаний спірний об`єкт зареєстровано державним реєстратором Новоушицької селищної ради Остафійчук Л.С. 26 липня 2022 року за ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 64347525.

Вказана спірна споруда, яка виділена в окремий об`єкт нерухомого майна в порушення вимог, визначених статтею 358 ЦК України, пунктом 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, пунктами 4.1, 4.2, 4.3 Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315, перебуває в одноосібній власності ОСОБА_2 .

Існують ризики та підстави вважати, що цей об`єкт нерухомого майна, або його частина, в будь-який момент може бути відчужено ОСОБА_2 на користь третіх осіб, відтак вразі невжиття заходів забезпечення позову це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В судове засідання сторони не викликалися.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та доданими до неї додатками суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені ст.150 ЦПК України.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Відповідно правової позиції, викладеної у рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року у справі № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України: «З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову» (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цього рішення).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Однак, ОСОБА_1 не надала суду жодних даних про те, що ОСОБА_2 вчиняє чи може вчинити дії у майбутньому, які ускладнять виконання рішення суду, із заявою будь яких доказів не подано.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, так як вважає доводи недостатніми, не доведеними належними засобами доказування, тому слід відмовити у забезпеченні позову.

Керуючись ст.149, ст.150, ст.153, ст.260, ст.261, ст.353, ст.354 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: О. І. Яцина