Провадження № 22-ц/824/7240/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна Ірина Олександрівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_3 , після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із житлового квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 2,7829 га, розташованої в межах Вільнотарасівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким квартиру АДРЕСА_1 заповідала їй.

Вказує, що про існування заповіту дізналась лише у вересні 2022 року після повернення з м. Мукачеве, куди вона змушена була виїхати у зв`язку з військовою агресією РФ та проведенням бойових дій на території України.

Однак, приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтаною І.О., відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в три місяці та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2023 рокупозов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трьох місяців з дня вступу рішення суду в законну силу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що строк для прийняття спадщини для позивача сплив ще 21 квітня 2022 року, а суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин постанову КМУ від 28.02.2022 №164, та не врахував висновки Верховного Суду у справі №676/47/21 про те, що дана постанова КМУ суперечить ст. 1270, 1271 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Вказує, що оскільки позивачка є спадкоємицею першої черги за правом представлення після смерті її матері (онукою спадкодавця), її необізнаність про існування заповіту не є поважною причиною для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім цього, вважає, що місцевим судом не враховано, що позивачка взагалі не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а відтак її права не можна вважати порушеними.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка є спадкоємицею за заповітом і враховуючи поважність причини, які перешкоджали їй подати своєчасно заяву про прийняття спадщини, то суд вважав за можливе надати ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданим Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,7829 га, розташованої в межах Вільнотарасівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та квартира АДРЕСА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 за життя вчинила заповіт, яким на випадок своєї смерті належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується заповітом від 10.11.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Зінченко О.А., зареєстрований в реєстрі за №4256 (а.с.10) .

Постановою приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. №294/02-31 від 23.09.2022 року відмовлено ОСОБА_2 в оформленні спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропущенням нею встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с. 11).

Крім того, із матеріалів спадкової справи №02/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданої на виконання ухвали суду від 05.12.2022 року, вбачається, що 05 вересня 2022 року за реєстровим №2087 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , посвідченим Федорякою О.С., приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області 16 січня 2016 року зареєстровано в реєстрі за №70 на земельну ділянку площею 2,7829 га, що розташована за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, Вільнотарасівська сільська рада, кадастровий номер: :07:011:0012 - на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно із пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини закінчився 20 квітня 2022 року.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації проти України позивачка за два місяці до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини виїхала до м. Мукачеве, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.04.2022 №2101- (а.с.14).

У постанові Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18) про визначення спадкоємцю за законом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини зазначено, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що встановивши, що ОСОБА_2 яка з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, довела існування обставин, що створювали об`активні, істотні та непереборні труднощі для неї щодо своєчасного подання такої заяви, колегія суддів погоджується їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно визначено момент закінчення строку для прийняття спадщини та неправильно застосовано постанову КМУ від 28.02.2022 №164, відхиляються колегією суддів, з огляду на те, що вони самі по собі не спростовують наявність передбачених законом підстав для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки такий строк було пропущено нею з поважних причин, які об`єктивно вплинули на можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: