печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ільєвої Т. Г.,

при секретарі Ємець Є. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 757/52407/21-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, відповідно до вимог якої позивач просить суд визначити місце проживання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , яка передана судді Ільєвій Т.Г. 30 вересня 2021 року для вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було у подальшому розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з позивачем. Мати займається вихованням дитини. Для дитини створені максимально комфортні умови для розвитку та навчання, комфортні умови для проживання. Фінансовий стан матері дозволяє забезпечувати харчування, одяг, відпочинок для дитини. Визначення місця проживання доньки необхідно встановити в інтересах дитини для полегшення реалізації її законних прав та отримання певних благ. Зокрема, для реалізації права на виїзд за кордон з метою відпочинку, оскільки батько регулярно нехтує інтересами дитини, безпідставно не надає їй можливості відвідати сім`ю матері в Ізраїлі. Крім того, позивач зазначає, що вона вживала всіх можливих кроків для вирішення спірного питання щодо визначення місця проживання дитини, проте в позасудовому порядку дане питання вирішити не вдалося, що і послугувало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.11.2021 р. дану позовну заяву було прийнято до провадження судді Ільєвої Т. Г. та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

28 січня 2022 року до суду надійшов лист Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому представник просив провести розгляд справи за його відсутності.

18 липня 2022 року до судунадійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечував щодо визначення місця проживання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю (позивачем), якщо це відповідає найкращим інтересам дитини, її благополуччю та вимогам законодавства. Разом з тим, відповідач заперечував, що він нехтував інтересами доньки та самоусунувся від визначення місця проживання доньки, як про це вказувала позивач, зазначаючи, що остання не надала належних, допустимих та достовірних доказів вказаного. Водночас зазначав про те, що він ніколи не нехтував інтересами своєї доньки, а навпаки завжди піклувався та піклується про неї та не втратив контакт з дитиною після розірвання шлюбу з позивачем та відповідно їх окремого проживання.

18 липня 2022 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, згідно вимог якого позивач просить суд прийняти зустрічний позов до розгляду в одному провадженні у цивільній справі № 757/52407/21-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, та визначити місце проживання сина сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька ОСОБА_2 .

Мотивуючи вимоги зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у подальшому. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим позови виникають з одних правовідносин, оскільки стосуються визначення місця проживання дітей сторін, тому обидва позови є взаємопов`язаними і їх спільний розгляд є доцільним. Позивач зазначає, що спільний син сторін з моменту розірвання шлюбу проживає разом із батьком, та йому створено належні умови для проживання дитини (окрема кімната, улаштована всім необхідним), і таке середовище є звичним і комфортним для сина. Позивач утримує дитину матеріально, піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує здобуття сином освіти, всіляко сприяє всебічному розвитку дитини, у сина із позивачем існує стійкий емоційний зв`язок, та дитина хоче проживати з батьком. Позивач має офіційне джерело доходу і його дохід цілковито дозволяє забезпечити дитині гідний рівень життя, освіти, відпочинку та розвитку. Враховуючи зазначене, а також те, що відповідач переїжджає на постійне місце проживання до Ізраїлю, вважає, що у найкращих інтересах дитини буде вирішення питання щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із його батьком ОСОБА_2

31 серпня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Левченко М. М., відповідно до якої сторона не заперечує щодо прийняття зустрічного позову до розгляду в одному провадженні у цивільній справі № 757/52407/21-ц.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2023 р. прийнято до розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 у цивільній справі № 757/52407/21-ц зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначено проводити розгляд в одному провадженні.

09 грудня 2022 року до суду надійшло рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області № 78/7 від 06.12.2022 р., яким затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 , відповідно до якого комісія рекомендувала визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 .

22 листопада 2022 року та 05 квітня 2023 року до суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, зі змісту якого вбачається, що комісія рекомендувала визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

21 червня 2023 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

14 серпня 2023 року від представника позивач - відповідача ОСОБА_1 - адвоката Левченко М. М., надійшло до суду клопотання, відповідно до якого представник просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти задоволення зустрічного позову не заперечують.

14 серпня 2023 року від представника відповідача - позивача ОСОБА_2 - адвоката Паламарчук Н. В., надійшло до суду клопотання, відповідно до якого представник просить розглядати справу за їх відсутності, зустрічний позов підтримують та просять його задовольнити, проти задоволення первісного позову не заперечують.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 цієї статті визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до п.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд також враховує, що дане судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Судовим розглядом встановлено, що 19 вересня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується Свідоцтвом по шлюб серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін в шлюбі народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві серія НОМЕР_2 від 10.06.2010 р.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін у шлюбі народилась донька - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серія НОМЕР_3 від 20.07.2021 р.

07 грудня 2018 року шлюб між сторонами розірвано рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/52022/18-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

З моменту розірвання шлюбу донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати разом з матір`ю ОСОБА_1 , що визнавалось відповідачем за первісним позовом. Також дане підтверджується актом № 126 від 17.09.2021 р. обстеження умов проживання, здійсненого уповноваженими особами Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (наявний у матеріалах справи), а також висновком органом опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.04.2023 р. При цьому відповідно до акту № 126 від 17.09.2021 р. обстеження умов проживання, здійсненого уповноваженими особами Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, умови проживання добрі, у квартирі чисто, прибрано, зроблений ремонт. Дитина проживає в кімнаті, має ліжко, шафу, комод, стіл для навчання, інші важливі речі.

У свою чергу, син сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з моменту розірвання шлюбу залишився проживати разом з батьком ОСОБА_2 , що визнається позивачем - відповідачем. Також дане підтверджується актом обстеження умов проживання від 05.11.2021 р., здійсненого спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, характеристиками на ОСОБА_2 від няні - ОСОБА_5 , яка допомагає у догляді за дітьми, сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , племінника - ОСОБА_8 , характеристикою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданою Печерською гімназією № 75 Печерського району м. Києва від 03.02.2022 р. № 16, висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , затвердженим рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області № 78/7 від 06.12.2022 р.

При цьому, як зазначено у висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , затвердженим рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області № 78/7 від 06.12.2022 р., відповідно до акту обстеження умов проживання, складеною Службою у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, ОСОБА_2 разом з сином мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання дитини з батьком задовільні, батько створив належні умови для повноцінного розвитку та виховання сина, для ОСОБА_9 облаштована окрема кімната, обладнана сучасними меблями та технікою, наявний одяг відповідно до сезону, шкільне приладдя, книжки, іграшки. Батько займається його вихованням та належним чином утримує його, так як зареєстрований фізичною особою-підприємцем та має дохід, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 12.07.2022 р.

Крім того, судом встановлено, що донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на день подачі позову навчалась у 3 класі Українського колежу ім. В. О. Сухомлинського м. Києва (спеціалізована школа № 272), що визнавалось сторонами, та підтверджується довідкою № 136 від 07.09.2021 р., виданою даним навчальним закладом.

Син сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у гімназії № 75 Печерського району м. Києва, що підтверджується характеристикою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 03.02.2022 р. № 16, виданою вказаним навчальним закладом. При цьому у даній характеристиці зазначено, зокрема, що ОСОБА_9 проживає разом з батьком, який приділяє належну увагу вихованню сина: контролює виконання домашніх завдань, забезпечує одягом, шкільним приладдям, дитина має гроші на шкільні обіди, батько оплачує екскурсії, подорожі, відвідує батьківські збори, періодично телефонує класному керівникові.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 характеризується позитивно: як турботливий батько, який піклується про дітей, займається їх вихованням, проводить з ними час, що підтверджується характеристиками на ОСОБА_2 від няні - ОСОБА_5 , яка допомагає у догляді за дітьми, сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , племінника - ОСОБА_8 , характеристикою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданою Печерською гімназією № 75 Печерського району м. Києва від 03.02.2022 р. № 16, висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , затвердженим рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області № 78/7 від 06.12.2022 р., листом фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 від 28.01.2022 р. № 1 щодо відвідування літнього табору ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (дітьми сторін), довідкою фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 від 31.01.2021 р. (щодо занять Андрієм великим тенісом), довідкою зі стоматологічної клініки «АДМА» від 02.02.2022 р. про проходження лікування дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_14 у супроводі батька у 2021 та 2022 роках, актом виконаних робіт зі стоматологічної клініки «АДМА» від 02.02.2022 р., спільними фото.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що підтверджується довідкою № 297 від 11.02.2022 р., виданою комунальним некомерційним підприємством «Київський міський психоневрологічний диспансер № 2» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (копія наявна у матеріалах справи), не має наркологічних протипоказань для призначення опікунства, що підтверджується сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду серія 12ЯЯФ № 742302 від 10.02.2022 р., виданим комунальним некомерційним підприємством Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» (копія наявна у матеріалах справи), є фізичною особою-підприємцем та має самостійний дохід, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців від 13.12.2012 р. № 15375224, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 3 кварталу 2021 року по 1 квартал 2022 року.

Також судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області № 78/7 від 06.12.2022 р. затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 , відповідно до якого комісія рекомендувала визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 .

Висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.04.2023 р про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (наявне у матеріалах справи), відповідно до якого комісія рекомендувала визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 7-8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до п. 1 ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому у ч. 1 ст. 1 вказаного Закону під забезпеченням найкращих інтересів дитини розуміються дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

У ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Частинами 1-2 статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків.

Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У постановах Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі № 208/2481/16-ц, від 14.02.2019 р. у справі № 377/128/18 зазначено, що тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова від 11.03.2021 р. у справі № 710/1598/19). У Постановах Верховного Суду від 18.03.2021 р. у справі № 288/39/20, від 20.10.2020 р. у справі № 333/1013/17 зазначається, що «вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей».

Також Верховний Суд у своїх постановах від 28.09.2021 р. у справі № 308/1867/19, від 21.07.2021 р. у справі № 404/3499/17, від 30.03.2021 р. у справі № 542/1428/18, від 30.03.2021 р. у справі № 756/13187/17, від 18.03.2021 р. у справі № 288/39/20, від 28.12.2020 р. у справі № 487/2001/19-ц, від 02.09.2020 р. у справі № 439/104/19, від 18.03.2020 р. у справі № 208/2481/16-ц, від 15.05.2019 р. у справі № 307/3470/16, від 17.10.2018 р. у справі № 402/428/16-ц зробив висновок, що законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 р. у справі «М. С. проти України» (параграф 76), від 16.07.2015 р. у справі «Мамчур проти України» (параграф 100) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи вищезазначені положення, а також встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити: визначити місце проживання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , визначити місце проживання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 .

Також враховуючи, що суд дійшов до висновку про задоволення як первісного позову, так і зустрічного позову, та відповідно визначення місця проживання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , а сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 , суд роз`яснює, що відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, зі ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн., а з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ч. 3 ст. 8, ст. ст. 24, 51, 64, п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 3, ст.ст. 9, 12, п. 1 ст. 18, п.п. 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 р., ч.ч. 7-8 ст. 7, ч.ч. 4-5 ст. 19, ст. 141, ч.ч. 1-3 ст. 150, ст. ст. 160-161 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 1, ст. 8, ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.ч. 3-4 ст. 29 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 2-4, 12, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Позивач - відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 14.08.2023 р.

Суддя Т.Г. Ільєва