Справа № 629/2699/23
Номер провадження 2/629/558/23
13.09.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд -
Ухвалою судді від 30 травня 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.
26.06.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що до отримання відзиву на позовну заяву йому не було відомо, що відповідач мав страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також про те, що ним було подано повідомлення до страхової компанії про дорожньо-транспортну пригоду, а тому вважає за необхідне подати до суду клопотання про заміну відповідача на страхову компанію СК «Країна». Щодо стягнення моральної шкоди зазначає, що ОСОБА_2 , який керував автомобілем GEELY EMGRAND, д.н.з. НОМЕР_1 . є цивільним чоловіком його доньки ОСОБА_4 16 вересня 2022 року, коли сталося ДТП він надав автомобіль ОСОБА_2 , оскільки останній попрохав його надати йому автомобіль для власних потреб. Щодо завданої моральної шкоди, позивач звертає увагу на те, що позивач маючи ампутацію правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини зараз потребує постійного огляду лікарів, а тому потребує транспортний засіб. Щодо заперечення відповідача про стягнення з нього судових витрат, вказуючи на те, що ні ОСОБА_2 , ні позивач, його представник не зверталися до нього з приводу вирішення спору у досудовому порядку, відповідач не замовчував інформацію про те, що його цивільна відповідальність застрахована, назвою страхової компанії в нього ніхто із зазначених осіб не інтересувався, після ДТП інформацію про наявність страхового полісу було відповідачем надано працівникам поліції, які оформляли адмінматеріал за фактом ДТП.
Крім того, 26.06.2023 року представником позивача надано клопотання про заміну відповідача у цивільній справі, оскільки після отримання відзиву стало відомо, що належним відповідачем має бути страхова компанія.
Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 червня 2023 року задоволено клопотання представника позивача та замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача АТ «Страхова компанія «Країна».
Не погодившись з позовом представник відповідача СК «Країна» Сіміч М.О. подав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що позивач не звертався з заявою про страхове відшкодування до Страховика, тому останній позбавлений можливості у прийнятті вмотивованого рішення, про здійснення страхового відшкодування або відмову у такому здійсненні, як того вимагає п. 36.1. ст.36 Закону, у зв?язку з чим, вважають, що відсутні підстави для задоволення заявленого позову до відповідача, оскільки відсутні порушені, невизнані або оспорювані законні права та інтереси Позивача, натомість вбачається невиконання останнім, своїх обов`язків, визначених спеціальним Законом. Крім того, вимога про стягнення з АТ «СК «Країна» відшкодування моральної шкоди, у розмірі 5 000,00 грн., ні в який спосіб не відповідає вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки не вбачається отримання Позивачем в наслідок означеної дорожньо-транспортної пригоди каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Також відсутні підстави для стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження з відповідача, оскільки такі витрати обумовлені виключно поведінкою позивача, яка полягає у порушенні закріпленого порядку щодо звернення для отримання страхового відшкодування, а не через порушення відповідачем, як Страховиком, своїх обов`язків, у відповідності до п.п. 34.2, 34.3 ст.34 Закону. Щодо розподілу судових витрат, вважають, що відсутні правові підстави для покладення на Відповідача судових витрат, що пов`язані з наданням правової допомоги, у розмірі 10 000,00 грн., оскільки такі витрати не були необхідними та неминучими, а понесені Позивачем, виключно через ігнорування останнім порядку звернення потерпілої особи до Страховика для отримання відшкодування заподіяної шкоди, у зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, який закріплено спеціальним Законом. Також, вважають, що дана цивільна справа не є складною для представника позивача - адвоката Попова А.О., складені ним процесуальні документи є типовими, а написання самих документів не вимагає великої кількості часу. Виконання адвокатом Поповим А.О., таких дій являється одним і тим же видом наданої правової допомоги, що згідно опису виконаних робіт до договору про надання правової допомоги штучно було розділено для відображення здорожчання загальної вартості таких послуг.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше.
Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 15 грудня 2021 року між ОСОБА_3 та АТ «СК «Країна» був укладений Договір - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/6179423, на підставі якого, застраховано автомобіль «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Згідно даного Договору, страхова сума відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000, 00 грн., франшиза 2600,00 грн.
16 вересня 2022 року о 6 год. 10 хв. в с.м.т. Панютине по вул. Слобожанська, буд 28 Харківської області між водіями ОСОБА_2 який керував автомобілем «GEELY EMGRAND» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_2 , сталась дорожньо-транспортна пригорода , в результаті чого автомобіль «GEELY EMGRAND» отримав різні механічні пошкодження.
Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.11.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850, 00 грн.
Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850, 00 грн.
Встановлено, що винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які порушили Правила дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілю позивача ОСОБА_1 завдано механічних пошкоджень.
20.09.2022 ОСОБА_3 повідомив АТ «СК «Країна» про настання страхового випадку, про що зазначено у відзиві на позовну заяву.
20.09.2022 року АТ «СК «Країна» на виконання обов?язку щодо здійснення розслідування події, що містить ознаки страхового випадку, направило запит щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування до Управління патрульної поліції в Харківській області,що підтверджується запитом від 20.09.2022 № 060.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
Закон № 1961-IV регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).
За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IVстраховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У Законі № 1961-IV детально регламентовано дії водія,транспортного засобу, причетного до дорожньо транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика.
У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, (МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ( МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ( МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:
- навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;
- неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону № 1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає.
Із аналізу наведених норм спеціального Закону № 1961-IV можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону № 1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.
Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.
Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.
Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.
У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), від висновків якої вважала за необхідне відступити колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.
У справі, що розглядається, встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався 16 вересня 2022 року, а позов до суду подано в 25 травня 2023 року, тобто в межах установленого законом річного строку. Таким чином доводи представника відповідача про передчасність звернення позивача до суду є необґрунтованими, оскільки жодним законодавчим актом не передбачено обов`язку потерпілого звернутися попередньо до страховика, та незвернення до страховика не позбавляє права позивача звернутися до суду для стягнення страхового відшкодування.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
З урахування положень абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо потерпілому виплата зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, який повертається після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.
При цьому, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).
Відповідно до п. 34.2. Закону № 1961-IV, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
П. 34.3. Закону № 1961-IV, передбачено, Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Згідно п. 36.3. ст. 36 Закону № 1961-IV, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов?язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Відповідно до частин першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України), а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 78 цього Кодексу).
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд враховує, що сторони не досягли згоди про розмір відшкодування, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та при визначенні його розміру, страховик не виконав зобов`язання покладені на нього п.34.2 Закону № 1961-IV, а тому суд бере до уваги наданий позивачем висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 297С22 від 11 січня 2023 року, оскільки свого висновку, заперечуючи проти наданого позивачем, відповідач суду не надав.
Відтак, до стягнення підлягають витрати, пов`язані з проведенням автотоварознавчого експертного дослідження в сумі 2250 грн. 00 коп. та страхове відшкодування в розмірі 32 245 грн. 21 коп.
Згідно із частинами першою та другою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону № 1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Однак, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилався як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач з позовом спочатку звертався до ОСОБА_3 , та обґрунтовував вимоги про стягнення моральної шкоди саме до вказаного відповідача. Після заміни неналежного відповідача, позивачем не був наданий позов з обґрунтуванням та наявністю всіх основних умов відповідальності за спричинену моральну шкоду відповідачем - АТ «СК «Країна», а саме не зазначено: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
В силу ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд відмічає, що, враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 за № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимого, у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2998,42 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141,259, 263, 267, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ,

Відповідач: АТ «Страхова компанія «Країна» 04176, м. Київ, вул. Електриків, 29-А, .

Суддя Наталія ЦЕНДРА