Справа № 693/542/23
Провадження № 2/693/284/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.09.2023 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в особі судді Коцюбинської Ю.Д., за участю секретаря судових засідань Чумак Р.М. розглянувши в порядку спрощеного провадження позовну заяву заступника керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину,

УСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 26.04.2020 року близько 11 год. 40 хв., водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «DACIA LOGAN MCV», реєстраційний номер НОМЕР_1 на 149 км. + 805 м. автодороги «Київ - Одеса» в напрямку м. Одеса, порушуючи вимоги п.п. 2.3 б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а також вимог дорожніх знаків 3.25, 3.29, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, здійснював обгін невстановленого вантажного транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку, у зв`язку з чим здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та під час зміни напрямку руху не впорався з керуванням автомобілем, через що втратив зчеплення з проїзною частиною, після чого зіткнувся передньою частиною з металевим відбійником з лівою сторони проїзної частини відносно напрямку руху автомобіля, а в подальшому правою частиною з автомобілем «RENAULT MAGNUM 440», р.н. НОМЕР_2 , що знаходився на смузі зустрічного руху у нерухомому положенні.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «DACIA LOGAN MCV», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.09.2020 №05-7-01/663, отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів 3-4-5-6 ребер справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Жашківський районний суд Черкаської області ухвалою від 07.12.2020 року звільнив ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_3 перебувала на лікуванні у відділенні політравми Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (надалі Лікарня) в період з 26.04.2020 року до 14.05.2020 року.

Відповідно до довідки-розрахунку Лікарні від 05.05.2023 року № 396/2 загальна вартість лікування ОСОБА_3 становить 25 868,52 грн.

Враховуючи, що ні Лікарня, ні Київська міська рада самостійно до суду із відповідним позовом про відшкодування витрат до суду не звертались, на думку позивача є підстави для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред`явлення відповідного позову з метою захисту інтересів держави.

Відповідач проти позову заперечував, зазначивши, що прокурором не доведено сума витрат, понесених на лікування потерпілої. Не доведено, що саме для лікування потерпілої витрачено бюджетні кошти. Крім того, порушено Порядок № 545 від 16.07.1993 року щодо стягнення витрат на користь Лікарні. Також відповідач зазначає про відсутність підстав у прокурора для представництва держави в суді та просить застосувати строк позовної давності.

На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

ІІ. Заяви, клопотання та процесуальні дії у справі.

31.05.2023 року Жашківський районний суд Черкаської області ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити спрощене позовне провадження.

09.06.2023 року від Київської міської ради надійшло клопотання, в якому зазначено, що Київська міська рада позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі.

04.07.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

11.07.2023 року від Уманської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив та заява про зміну предмета позову, в якій прокурор просив стягнути з відповідача витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину, на користь Київської міської ради.

21.07.2023 року від відповідача надійшли заперечення на відзив.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Жашківський районний суд Черкаської області ухвалою від 07.12.2020 року (справа № 693/968/20) звільнив ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою (арк. с. 24-26).

Ухвалою встановлено, що 26.04.2020 року близько 11 год. 40 хв., водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «DACIA LOGAN MCV», реєстраційний номер НОМЕР_1 на 149 км. + 805 м. автодороги «Київ - Одеса» в напрямку м. Одеса, порушуючи вимоги п.п. 2.3 б), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а також вимог дорожніх знаків 3.25, 3.29, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, здійснював обгін невстановленого вантажного транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку, у зв`язку з чим здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та під час зміни напрямку руху не впорався з керуванням автомобілем, через що втратив зчеплення з проїзною частиною, після чого зіткнувся передньою частиною з металевим відбійником з лівою сторони проїзної частини відносно напрямку руху автомобіля, а в подальшому правою частиною з автомобілем «RENAULT MAGNUM 440», р.н. НОМЕР_2 , що знаходився на смузі зустрічного руху у нерухомому положенні.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «DACIA LOGAN MCV», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.09.2020 №05-7-01/663, отримала тілесні ушкодження у вигляді переломів 3-4-5-6 ребер справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, в зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_3 .

Листом № 396/1 від 05.05.2023 року ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_3 , 1962 року народження, знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми з 26.04.2020 року по 14.05.2020 року з діагнозом фрагментарні переломи 3-8 ребер справа, забій правої легені, правобічний обмежений пневмоторакс (арк. с. 28).

Листом № 396/2 від 05.05.20203 року Лікарня повідомила, що ОСОБА_3 знаходилась на лікуванні у відділенні політравми з 26.04.2020 року по 14.05.2020 року у відділенні політравми. Проведено 18 ліжко-днів. За фактичними витратами на лікування із розрахунку вартості 1 ліжко-дня вартість становить 25 868,52 грн (арк. с. 29).

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Щодо представництва прокурором інтересів держави.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті (абзаци 1 і 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року (справа № 912/2385/18) наведено такі правові висновки:

«Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим».

Прокурор звернувся до Лікарні 27.04.2023 року з питанням щодо звернення до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 вартості лікування ОСОБА_3 . Зокрема, запропоновано надати інформацію про причини не звернення до суду та чи планується таке звернення (арк. с. 15-18).

28.04.2023 року прокурор звернувся до Київської міської ради з аналогічним питанням (арк. с. 19-23).

Лікарня 05.05.2023 року листом № 396 повідомила, що просить звертатись з позовом про стягнення витрат на лікування потерпілих без її участі (арк. с. 27).

Департамент охорони здоров`я виконавчого комітету Київської міської ради листом від 10.05.2023 року № 061-4164/10 повідомив, заходи цивільно-правового характеру щодо стягнення витрат на стаціонарне лікування хворого не здійснювалися, в тому числі позови з вказаного питання не подавались (арк. с. 30-31).

Листом від 11.05.2023 року № 53/1-406 Уманська окружна прокуратура повідомила Київську міську раду, що нею підготовлено позовну заяву в інтересах держави до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я (арк. с. 52-53).

Лист аналогічного змісту від 11.05.2023 року № 53/1-407 Уманською окружною прокуратурою скеровано до Лікарні (арк. с. 54-55).

12.05.2023 року позовна заява надійшла до Жашківського районного суду Черкаської області.

Враховуючи викладене, суд не погоджується з думкою відповідача про відсутність підстав у прокурора для представництва інтересів держави в суді.

Щодо підтвердження витрат на лікування.

Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Згідно листа Лікарні ОСОБА_3 перебувала на лікуванні 18 ліжко-днів, з 26.04.2020 по 14.05.2020 року. Тривалість перебування на лікуванні в стаціонарі підтверджується також випискою № 7275 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (арк. с. 36-37).

Те, що тілесні ушкодження ОСОБА_3 отримала саме внаслідок ДТП, за яке відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження та, в подальшому, ухвалою суду звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, не є спірним між сторонами.

Як зазначено вище, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів підтверджується випискою із медичної картки та не поставлено під сумнів відповідачем. Саме виходячи із кількості ліжко-днів розраховані витрати на лікування, до яких не включено загальну суму фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу.

Враховуючи викладене, суд не погоджується з доводом відповідача, що лист Лікарні не є доказом, з якого можливо зробити висновок яку суму витрачено на лікування, враховуючи, що кількість ліжко-днів та вартість одного ліжко-дня відповідачем під сумнів не поставлено та не спростовано.

Суд не приймає до уваги довід відповідача щодо недоведеності витрачання саме бюджетних коштів на лікування потерпілої, оскільки ст. 1206 ЦК України не встановлено обов`язку відшкодування лікувальному закладу саме бюджетних коштів. Частиною 1 зазначеної статті встановлено обов`язок особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення. При чому суд звертає увагу, що навіть лікування у приватному медичному закладі не позбавляє особу, яка вчинила кримінальне порушення, відшкодувати такі витрати.

За приписами ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Відповідач зазначає, що прокурором абстрактно визначено позовну вимогу в частині зарахування коштів до відповідного бюджету, що ставить у невизначеність відповідача, оскільки не зазначено конкретного рахунку куди мають стягуватись кошти та не надано доказів джерел фінансування заходу охорони здоров`я.

Суд не погоджується з вказаним доводом відповідача. Вимоги до позовної заяви перелічені в ст. 175 ЦПК України, серед них відсутня вимога зазначати банківські реквізити позивача, на користь якого повинна бути стягнута певна сума. В свою чергу, суд погоджується з тим, що відсутність таких реквізитів може незначно ускладнити виконання рішення суду, але в жодному разі не призведе до відмови у задоволенні позову.

Щодо строків позовної давності.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами с. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 1 ст. 1206 ЦК України обов`язок відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого покладено на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Як встановлено ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

В кримінальній справі № 693/968/20 відсутній обвинувальний вирок, саме тому відповідача звільнено від кримінального покарання, а кримінальне провадження закрито. Проте, це не звільняє його від цивільної відповідальності у вигляді необхідності відшкодувати витрати на лікування потерпілої.

В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», зокрема, зазначено, що закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.»

Таким чином, на думку суду, в даному випадку строк позовної давності необхідно рахувати від ухвали суду про закриття кримінального провадження, тобто з 07.12.2020 року.

Крім того, суд бере до уваги доводи прокурора стосовно продовження строку позовної давності, оскільки відповідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача по відсутність бойових дій та окупації Черкаської області, оскільки приписи ЦК України єдині для всієї країни.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обґрунтованість своїх вимог, які не спростовано відповідачем, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, обов`язок із сплати судового збору покладається на відповідача.

ОСОБА_1 зазначив, що він є інвалідом другої групи, проте відповідних доказів суду не надав, що позбавляє суд можливості звільнити відповідача від сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 206, 209, 258, 265, 273, 274, 277, 279 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги заступника керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Київської міської ради () витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину у розмірі 25 868,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати по сплаті судового збору на користь держави в розмірі 2 684 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська