Справа №: 398/2426/21
провадження №: 2/398/145/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" серпня 2023 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

за участі секретаря Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №398/2426/21ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровогрнадської області про визначення місця проживання дітей,

учасники: представник позивача адвокат Шаповал В.Д., відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровогрнадської області, де просить визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити їх проживання разом з ОСОБА_1 .

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 стверджує, що є матір`ю доньки ОСОБА_4 народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та має матеріальне забезпечення для їх утримання. Стверджує, що стосовно відповідача постійно маються матеріали кримінальних та адміністративних справ, так як останній здійснював домашнє насильство.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ

Від представників відповідача надійшов відзив, де зазначено, що щодного насильства на дітьми з боку ОСОБА_2 не було. Відповідач має постійний дохід, щго вказує на його спроможність утримувати дітей. Відповідач любить своїх дітей, піклується про них та може забезпечити гідний рівень життя.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.07.2021 року відкрито провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . Батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 , згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №080 від 22.11.2022 року.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №243669429 від 09.02.2021 року.

ОСОБА_2 має постійний дохід, про що вказує пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 та термін його дії довічно.

ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність (ФОП 2 група) до 31.12.2019 року, відповідно довідці №53/Р/11-26-53-08/10 від 04.09.2020 року.

Сторони визнають, що діти на момент розгляду справи проживають разом з позивачем.

ОЦІНКА СУДУ

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного та Сімейного кодексу України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин та доказів даної справи.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків.

Орган опіки та піклування, а також сторони не подали суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків та інших осіб (мати відповідача, тобто бабуся дітей), які бажають проживати з дітьми, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Служба у справах дітей самоусунулася від надання своїх висновків щодо доцільності визначення місця проживання дітей.

Отже, місцем проживання фізичної особи, яка досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно.

Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Те, що діти проживають з позивачем ніхто не оспорював.

При утриманні дітей необхідна матеріальна складова, тобто дохід, який отримують батьки, але суд критично оцінює надані позивачем суду докази фінансової спроможності.

Так, довідка №53/Р/11-26-53-08/10 від 04.09.2020 року вказує про отриманий дохід ОСОБА_1 лише до 31.12.2019 року, хоча позов подано до суду у травні 2021 року. Суду не надано докази заробітку позивачем у 2020-2023 роках. Позивач не було позбавлена можливості довести перед судом наявність заробітку як у 2021 році так і у 2023 році, натомість докази про її дохід (2021-2023) в матеріалах справи відсутні.

Натомість пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 підтверджує факт фінансової стабільності та відповідного доходу довічно.

Крім того, відповідач проживає зі своєю матір`ю, що також вказує на перевагу надання уваги при вихованні дітям, що є необхідним при проживанні разом з ними.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів того, що відповідач притягнутий до кримінальної відповідальності та визнаний судом винним за скоєння будь-якого злочину або визнаний винним щодо вчинення ним насильства в сім`ї.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання дітей саме з позивачем.

НОРМИ ПРАВА

Стаття 5 ЦПК України вказує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, та враховуючи той факт, що позивач не довів факти наведені у позові, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 вересня 2023 року.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА