Справа № 188/790/23
Провадження № 2-о/188/37/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Лисяк А.Є.

за участю представників сторін:

від заявника: ОСОБА_1

від зацікавленої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до суду, відповідно до якої просить встановити факт її проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в період часу з 15 листопада 2005 року 07 лютого 2023 року.

Вимоги заявника мотивовані тим, що вона з 2007 року почала проживати разом із померлим ОСОБА_2 , як дружина та чоловік. Фактично вони були однією сім`єю, оскільки вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм будинку, спілкувалися з батьками і родичами, але шлюб не реєстрували, так як в цьому не було потреби. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, що і зумовило її звернутися до суду.

В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснивши те, що з померлим ОСОБА_2 вона проживала разом з 2005 року по 2009 рік. В процесі спільного проживання вони неодноразово сварились, сходились та розходились, він зловживав спиртними напоями та заводив стосунки з іншими жінками. Але не дивлячись на мінливі стосунки в серпні 2007 року у них народилась донька ОСОБА_4 . В 2009-2010 році ОСОБА_2 було засуджено до позбавлення волі. Приблизно у 2014 році він повернувся, але почав працювати у орендаря в с. Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області, де і проживав весь час до своєї смерті. Похованням займався також орендар, оскільки у заявника не було коштів. Поховали ОСОБА_5 також на кладовищі у с. Нова Дача. Заявник також повідомила, що з моменту звільнення ОСОБА_5 з місць позбавлення волі вони спілкувались, вона періодично приїжджала до нього на роботу в с. Нова Дача, він приїздив періодично до них, але весь цей час він зловживав спиртними напоями, вів спосіб життя волоцюги. Заявник зазначила, що звернулась до суду з вказаною заявою, оскільки її донька бажає мати прізвище свого батька ОСОБА_2 .

Представник Петропавлівської селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, направили суду заяву, відповідно до якої просять справу розглядати у відсутність їх представника за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, свідка, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадах.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно паспорту ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 24.02.2012 року.

Відповідно до свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 від 09.10.2007р., у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_6 .

Згідно акту обстеження фактичного проживання ОСОБА_1 від 12.05.2023 року, зі слів сусідів та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживають ОСОБА_1 , 1984р.н., ОСОБА_3 , 2007р.н., ОСОБА_8 , 2009р.н. До лютого 2023 року в даному будинку з ними проживав ОСОБА_2 , 1976р.н., який періодично змінював місце проживання, повертаючись до родини знову.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 від 21.02.2023р., ОСОБА_2 , 1976р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Павлоград Павлоградського району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила, що її мати ОСОБА_1 , з 2005 року проживала разом із ОСОБА_2 деякий час. Більш детальні подробиці спільного життя своєї мати з вітчимом вона не пам`ятає, оскільки на той час їй було лише 5 років.

Більше жодних доказів заявником в підтвердження своїх заявлених вимог до суду не надано.

Ознайомившись з заявленими вимогами та наданими доказами суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, факт періодичного спільного проживання сторін, спільна присутність на святах та у близьких родичів, періодичні візити заявниці до особи, з якою вона проживала, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом зазначеного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

До того ж, необхідна наявність доказів, які підтверджують наявність факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, свідоцтво про смерть одного із подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік записаний як батько, квитанції, заповіти тощо, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися одне про одного).

Також не завадить надати докази, що свідчать про спільне ведення господарства (спільна сплата рахунків, оформлення кредитів, докази про спільне придбання майна, квитанції, довідки про спільне проживання та ведення господарства тощо).

Жодного із наведеного доказу заявником до суду не надано.

Крім того, навіть у наданому заявником свідоцтві про народження спільної дитини в якості батька зазначена інша особа.

До того ж, лише показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Крім того, суд вважає за необхідно зазначити, що факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини в судовому засіданні взагалі був спростований, оскільки, як зазначила особисто заявник в судовому засіданні, приблизно з 2014 року після повернення з місць позбавлення волі працював та постійно проживав у орендаря в с. Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області, де і був похований також орендарем в лютому 2023 року. Весь цей час вони періодично їздили один до одного.

Також заявниця в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_10 зловживав спиртними напоями, т.я. зароблені кошти витрачав на спиртні напої, мав стосунки з іншими жінками та вів аморальний спосіб життя до моменту смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При таких обставинах, суд вважає, що вимоги заявника не підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи та особистими поясненнями заявника в судовому засіданні не підтверджуються обставини, які необхідні для прийняття законного та справедливого рішення по суті заяви.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 293 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовити.

Витрати у справі віднести на заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра