КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Диба О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Костюк Сергій Вікторович, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права оренди,

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила визнати за нею право оренди на житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , терміном до 18 червня 2025 року на умовах: квартира, що орендується, надається орендарю для проживання в ній орендаря та членів його сім`ї. Розмір орендної плати становить станом на дату подачі позову 39 772,05 грн за один місяць, що є еквівалентом 1 500,00 дол. США за курсом Національного банку України (далі - НБУ) та є динамічним (перераховується щомісяця на дату оплати в гривнях з розрахунку 1500,00 дол. США за курсом НБУ). Строк договору оренди - до 18 червня 2025 року.

У лютому 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просила перевести на неї права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренком В. М. 19 серпня 2021 року № 918.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22 лютого 2022 року відмовлено у прийнятті до спільного розгляду заяви про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права оренди.

Ухвала суду обґрунтована тим, що заява позивачки подана без додержання вимог статті 49 ЦПК України та фактично призводить до виникнення нового предмета позову, тобто нової матеріально-правової вимоги, а також нової підстави позову (нових обставин та норм права в обґрунтування нового предмета позову).

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що заява про зміну предмету позову містить нове правове обґрунтування підстав для її задоволення, які не були заявлені позивачем під час первісного звернення до суду із позовною заявою є помилковим, оскільки підставою позову при поданні первісного позову є існування договору оренди між позивачкою та ОСОБА_5 на невизначений строк. Так само, підстава позову при поданні заяви про зміну предмету позову залишилась незмінною - існування договору оренди між Позивачкою та ОСОБА_5 не невизначений строк.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів та третьої особи ОСОБА_5 - адвокат Лев Р.В. зазначає, що у поданій заяві про зміну предмету позову позивач фактично змінює предмет та підстави позову, що є недопустимим. Ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як убачається із матеріалів справи, у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право оренди на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з підстав того, що після закінчення строку дії договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , з урахуванням фактичної поведінки сторін договір вважається укладеним до 18 червня 2025 року. Однак, зважаючи на те, що квартира була придбана новими власниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позивача та членів її сім`ї було протиправно виселено.

Підставою для задоволення позовних вимог первісного позову позивачкою було визначено те, що 12 червня 2019 року між позивачкою та ОСОБА_5 було укладено нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу квартири зі строком укладення Основного договору до 17 березня 2020 року.

Крім того, 21 серпня 2019 року між позивачкою та ОСОБА_5 було укладено нотаріально посвідчений договір оренди квартири зі строком дії до 17 березня 2020 року.

Позивачка вказувала, що враховуючи неодноразову пролонгацію чинного договору оренди від 21 серпня 2019 року, зазначений договір було продовжено на невизначений строк у відповідності до абз. 1 ч. 2 ст. 736 ЦК України.

Також позивачка посилалась на те, що на підставі ст. 814, ч. 1 ст. 821 ЦК України внаслідок зміни власника житла, переданого в найм, до нових власників перейшли права та обов`язки за договором оренди, а до позивача перейшло право оренди квартири на невизначений строк, а саме: до 18 червня 2025 року.

Отже, правовою підставою позовних вимог позивача виступали орендні правовідносини, які виникли на підставі договору оренди від 21 серпня 2019 року та регулюються абз. 1 ч. 2. ст. 763, ст. 814, ч. 1 ст. 821 ЦК України, за приписами яких якщо строк найму не встановлений, договір вважається укладеним на невизначений строк. У разі зміни власника житла, переданого в найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, то договір вважається укладеним на п`ять років.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

В подальшому, 01 лютого 2022 року представник позивачки подав заяву про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права оренди.

Зі змісту поданої заяви убачається, що позивачка ОСОБА_1 заявляє та обґрунтовує нову позовну вимогу щодо переведення на неї прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченим приватним нотаріусом КМНО Макаренком В.М., №918.

Підставою для задоволення позовних вимог в новій редакції позивач визначила нові обставини, а саме: вказала, що з 18 червня 2020 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір оренди квартири на невизначений строк, який у порядку, визначеному ч. 1 ст. 821 ЦК України, діє до 18 червня 2025 року.

Крім того, посилалась на те, що враховуючи пропозицію ОСОБА_5 від 02 квітня 2020 року укласти новий договір оренди квартири терміном до 17 червня 2020 року та прийняття такої пропозиції позивачем, між сторонами було укладено короткостроковий договір оренди квартири.

Також на підставі ст. 362, 777, 822 ЦК України позивачка вважає, що має переважне право перед іншими особами на придбання спірного житла, а з огляду на те, що від ОСОБА_5 не надходило жодних пропозицій щодо придбання квартири на тих самих чи інших умовах, вважає, що ОСОБА_5 порушив переважне право позивача на придбання спірного майна.

Таким чином, позивачка у заяві про зміну предмету позову визначає іншу правову підставу для задоволення позовних вимог в новій редакції, вказуючи на необхідність застосування ст. 362, 777, ч. 2 ст. 822 ЦК України. Окрім того, позивачка зазначає нові обставини та нові правові висновки, на які не посилалась у первісній позовній заяві.

Пунктом 2 ч.2 ст. 49 ЦПК України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Окрім того, частина 3 зазначеної статті передбачає, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України).

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу) і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. При цьому для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав у суді.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування; зазначає ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтовує розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються .

Позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи д оговором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Частиною 1 ст. 188 ЦПК України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Однак, таке об`єднання позовних вимог можливе саме в одній позовній заяві при зверненні з позовом до суду, а не шляхом подання нового самостійного позову з додатковими похідними вимогами після порушення провадження у справі для його спільного розгляду з первісним позовом.

Подана позивачем заява містить нову позовну вимогу та нове правове обґрунтування підстав для її задоволення, які не були заявлені позивачем під час первісного звернення до суду із позовною заявою так і при неодноразовому зверненні позивача із заявами про зміну, доповнення та уточнення позовної заяви.

Можливість об`єднання декількох позовних вимог шляхом подання заяви про зміни, доповнення чи уточнення позовних вимог до вже поданого позову процесуальним законодавством не передбачено.

Так, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 ЦК України, статті 20 ГК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права в межах спірних правовідносин.

Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Заяву позивача про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 липня 2023 року по справі № 5015/118/11 (914/1689/21).

Враховуючи те, що у заяві ОСОБА_1 зазначена самостійна матеріально-правова вимога (переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу квартири)та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (існування переважного права орендаря на купівлю квартири), які не були визначені позивачем первісною підставою позову, апеляційний суд повінстю погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду із окремою позовною заявою про переведення на неї прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу квартири.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказана ухвала є законною та обґрунтованою, ухваленою на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Костюк Сергій Вікторович, залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року залишити без змін.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова