Номер провадження: 22-ц/813/5869/23
Справа № 521/8481/23
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави російська федерація в особі Генеральної прокуратури рф про стягнення майнової та моральної шкоди у зв`язку із збройною агресією,

встановив:

29 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до держави російська федерація в особі Генеральної прокуратури рф про стягнення майнової та моральної шкоди у зв`язку із збройною агресією.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30 березня 2023 року вказану вище позовну заяву залишено без руху з підстав недотримання позивачкою вимог ч. 3 п. п. 8, 9, 10 ст. 175 ЦПК України та надано 10-ти денний строк для усунення недоліків.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до держави російська федерація в особі Генеральної прокуратури рф про стягнення майнової та моральної шкоди у зв`язку із збройною агресією повернуто позивачці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За доводами апеляційної скарги висновок суду про наявність підстав для повернення позовної заяви з огляду на не унесення позивачкою зазначених в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси від 30 березня 2023 року недоліків є помилковим. Так, попри протилежні зауваження суду першої інстанції, зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів убачається дотримання позивачкою визначених ст.ст. 175-177 ЦПК України вимог.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 12 квітня 2023 року недоліки позовної заяви ОСОБА_1 у визначений судом строк не усунені, а саме не зазначено щодо наявності у позивачці або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; позивачкою не надано підтверджень про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, тому дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачці поданого нею позову.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 29 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до держави російська федерація в особі Генеральної прокуратури рф про стягнення майнової та моральної шкоди у зв`язку із збройною агресією.

Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Так, суд першої інстанції перевіривши відповідність позовної заяви ОСОБА_1 , вимогам ст.ст 175, 177 ЦПК України дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху та зазначив в ухвалі від 30 березня 2023 року про недотриманням позивачкою вимог ч. 3 п. п. 8, 9, 10 ст. 175 ЦПК України, а саме зазначив, що позовна заява не містить: переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивачки або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивачкою про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 слушними з огляду на таке.

Так, всупереч вказаного вище висновку суду першої інстанції позовна заява подана ОСОБА_1 містить: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення щодо наявності у позивачки оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви та підтвердження останньою про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Дійсно, позивачкою не зазначено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які нею понесені і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, проте, як убачається з системного тлумачення положень ст.ст.133, 134, 141 ЦПК України наслідком неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла або які очікує понести у зв`язку із розглядом справи є виникнення у суду права, а не обов`язку, відмовити у відшкодування відповідних судових витрат (такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 березня 2023 року у справі №755/7694/20).

Повернення позовної заяви з наведеної вище підстави, на переконання апеляційного суду, є надмірним формалізмом.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

Зазначення ж позивачкою доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою є опціональним, а отже відсутність у позовній заяві посилань на такі докази не може бути підставою для повернення позовної заяви.

Вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Водночас апеляційний суд зауважує, що при подачі позовної заяви ОСОБА_1 дотримано вимоги п.п. 2, 4 ст. 175 ЦПК України, а саме зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти та зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Враховуючи наведене вище апеляційний суд доходить висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судовий збір підлягає відшкодуванню за наслідками розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року скасувати, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови буде складено 14 серпня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова