Справа № 345/1683/23
Провадження № 22-ц/4808/1031/23
Головуючий у 1 інстанції Гапоненко Р. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене головуючим суддею Гапоненком Р.В. 15 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому у них народилися троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 17.06.2020 шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю ОСОБА_2 . На утримання дітей рішенням цього ж суду від 04.05.2020 присуджено з відповідача на користь позивача стягувати аліменти на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1600,00 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Позивач вказала, що сьогодні, враховуючи розмір споживчих цін на товари першої необхідності, збільшення вартості життя, зумовлене війною, 1600 грн на утримання однієї дитини в підлітковому віці є недостатніми коштами, оскільки дана сума не надає можливості забезпечити елементарні життєві потреби дітей. Зазначила, що її матеріальне становище ускладнилося, і вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї.

Просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, до 4000,00 грн на кожну дитину щомісячно.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2023 року позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів та визначено стягувати із ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 грн щомісячно на кожні дитину до досягнення ними повноліття.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи. На думку апелянта, наведені позивачкою обставини: недостатність аліментів, стягнутих судовим рішенням на утримання дітей, а також зміна розміру прожиткового мінімуму, складна економічна ситуація в країні, за змістом ст. 192 СК України не є підставою для збільшення розміру аліментів. Вважає, що судом не враховано наявність у відповідача інших дітей, факт проживання з матір`ю, яка є особою з інвалідність ІІ групи та за якою апелянт здійснює догляд. Вказана обставина стала підставою для звільнення відповідача зі Збройних Сил України. Апелянт вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог п.3 ч.1 ст. 182 СК України не врахував наявність у відповідача на утриманні сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 2000 грн.

На думку скаржника, позивач в порушення норм ст. 81 ЦПК України не надала будь-яких доказів, які б свідчили про покращення матеріального становища відповідача або погіршення її матеріального становища після присудження аліментів. Натомість у відповідача змінився сімейний стан, народилася дитина, а також він здійснює догляд за своєю мамою.

Зазначає, що в разі збільшення аліментів він змушений буде сплачувати аліменти на утримання дітей в загальній сумі 11 000 грн щомісяця, що позбавить його засобів для існування, оскільки на даний час апелянт не працевлаштований.

Просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якій вказав, що вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення. Вказує, що твердження ОСОБА_1 про перебування на його утриманні сина не відповідають дійсності. Шлюб, в якому народилась дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розірвано рішенням Калуського міськрайонного суду від 16.03.2022, а сина залишено проживати з матір`ю, а не відповідачем. Також зазначає, що наявність факту інвалідності у матері відповідача не є підтвердженням здійснення догляду за нею ОСОБА_1 та, що матір відповідача такого догляду потребує. Крім того, позивач з посиланням на позицію Верховного Суду в постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19 вказує, що однією із обставин, що свідчать про необхідність та спроможність збільшення розміру аліментів є те, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою. Зауважує, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років залишено на рівні, що існував станом на 01.12.2022 2833 грн. Вказане, на думку представника ОСОБА_2 , є самостійною підставою для збільшення розміру аліментів. Просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безумовного права дітей на отримання підвищеного розміру аліментів, яке захищається в судовому порядку. Встановивши, що з 2020 року часу призначення аліментів, неповнолітні діти сторін виросли, змінилися їхні потреби в розвитку, харчуванні, побуті, а також змінилися економічні показники України, підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги, дійшов висновку про збільшення розміру аліментів до 3000 грн на кожну дитину.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам, з огляду на таке.

Суд встановив, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Калуського міськрайонного суду від 17.06.2020.

Від шлюбу у сторін народилось троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 04.05.2020 з відповідача на користь позивача присуджено стягувати аліменти на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1600,00 грн щомісячно на кожну дитину.

Рішенням цього ж суду від 17.06.2020 року шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю.

Згідно довідки Калуської філії Івано-Франківського ОЦЗ №2 від 26.04.2023 ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний з 15.02.2023.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання.

У відповідача ОСОБА_1 станом на 01.04.2023 наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 113 218,71 грн відповідно до копії розрахунку із сплати аліментів, згідно виконавчого листа №345/1215/20 від 04.05.2020.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_9 син відповідача від іншого шлюбу.

З інформації територіального сервісного центру МВС №2642 вбачається, що у період з 01.01.2020 по 25.05.2023 транспортні засоби ОСОБА_1 не реєструвались та на інших власників не перереєстровувались.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів відповідача за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2022 року ОСОБА_1 з грудня 2021 до 04.01.2022 працював у КП «Калушавтодор». З березня 2022 року по 27.12.2022 скаржник отримував виплати як військовослужбовець.

Постановою державного виконавця Калуського ВДВС ВП №71926489 від 02.06.2023 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №345/544/22, виданого 16.03.2022 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Звертаючись до суду з цим позовом та обґрунтовуючи свої вимоги стосовно збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 4 000,00 грн щомісячно, ОСОБА_2 покликалась на недостатність розміру стягуваних аліментів для належного забезпечення дітей.

В свою чергу, відповідач заперечував покращення свого матеріального становища з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів. Натомість зазначив, що на даний час він офіційно не працевлаштований, а також на його утриманні перебуває мама, яка є особою з інвалідністю. Крім того, з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу.

Пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтями 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18 (провадження №61-16697св21), від 22 серпня 2022 року у справі №712/6313/21 (провадження №61-3728св22) та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з указаним позовом та апеляційною скаргою, позивач посилалася, у тому числі на те, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів у зв`язку із збільшенням їх потреб, збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку.

Разом з тим, доказів погіршення свого чи покращення матеріального становища відповідача, зміни сімейного стану або погіршення стану здоров`я після ухвалення судового рішення, що за положеннями статі 192 СК України є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів, позивач не навела.

В матеріалах справи відсутні докази щодо офіційного працевлаштування відповідача, і отримання ним високих заробітків, що підтверджує поліпшення його майнового стану.

Як зазначено вище, отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України).

Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження №61-51сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18 (провадження №14-580цс19).

Таким чином, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на дитину, також не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

А у відповідності до вимог ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Разом з тим, скаржником не надано суду безперечних доказів неспроможності сплачувати аліменти у більшому розмірі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що неповнолітні діти сторін, які проживають з матір`ю і яка, очевидно, несе більші ніж відповідач витрати на утримання дітей, потребує матеріальної допомоги, обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків, ОСОБА_1 є особою працездатного віку, належними доказами не спростував свою неспроможність сплачувати аліменти, враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про зменшення визначеного місцевим судом розміру аліментів на утримання дітей з 3000 грн до 2000 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 3000 грн щомісячно на кожну дитину до 2000 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 15 червня 2023 року змінити в частині збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 3000 грн до 2000 грн щомісячно на кожну дитину.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, і у випадках, передбачених п.2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.М. Луганська

Повний текст постанови складено 13 вересня 2023 року.