Справа № 953/1050/23
Провадження № 2-з/643/53/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді- Майстренко О.М., за участю секретаря -Риндіч О.Б. , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів ,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь суму боргу у розмірі 369 288 гривен та понесені судові витрати.

Представником позивача -адвокатом Терещук С.С. подано заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів, шляхом заборони виїзду за кордон України відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , так як відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом, в телефонних розмовах з позивачкою зазначав про намір виїзду за кордон . Таким чином існує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний спосіб захисту та поновлення пропущених прав позивача у разі задоволення позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити його та заборонити виїзд за кордон України відповідачу ОСОБА_2 .

Представник відповідача просила вирішити клопотання на розсуд суду .

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухав представників сторін, доходить висновку про таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Види забезпечення позову визначені у ст . ст. 150-152 ЦПК України.

Дана норма не містить такого способу забезпечення позову як заборона у праві, виїзду будь-якої особи за межі України.

Питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано ст. 441 ЦПК України може мати місце за поданням державного або приватного виконавця на стадії виконання рішення суду.

ЗУ від 21.01.94року "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду заборона виїзду за кордон відповідача в порядку способу забезпечення заявленого до нього позову, а тому правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони виїзду за кордон відповідача, суд не має.

Верховний Суд України в узагальненні "Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" зазначив, що відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений уст. 150 ЦПК України. Серед видів такого забезпечення уст. 150 ЦПК України не передбачено вжиття судом заборони або тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 149-153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як заборона у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи, оскільки це порушує норми ЦПК України та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-153,260 ЦПК України, суд

Керуючись ст.ст.149,150,153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Терещук С.С. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів, шляхом заборони виїзду за кордон України відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Майстренко О.М.