ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5719/23 Справа № 201/4513/20 Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення від 16 грудня 2020 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про визнання недійсними рішень, скасування запису про реєстрацію права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2020р, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.08.2021р, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про визнання недійсними рішень, скасування запису про реєстрацію права власності (том 1 а.с.234-236, том 2 а.с.91-96).

28 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулвсь до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення від 16.12.2020р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про визнання недійсними рішень, скасування запису про реєстрацію права власності, яким відмовлено у задоволенні її позову (том 2 а.с.177-186).

Мотивувала заяву тим, що 06.09.2022р., в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська отримала на руки клопотання прокурора від 29.06.2022р. в справі 932/3404/22 про закриття кримінального провадження № 0000337, внесеного до ЄРДР 24.09.2020р.

З цього клопотання випливають дві обставини, які, на її думку, є нововиявленими, а саме що за спадкодавцем ОСОБА_3 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не було зареєстровано право власності на земельну ділянку 0,1000га, кадастровий номер :03:026:0046 по АДРЕСА_1 , тобто ОСОБА_3 не володів цією земельною ділянкою за життя; а також те, що спадкодавець ОСОБА_3 не міг завершити процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки після своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а всі підписи, вчинені від його імені на документах, складених після 24.04.2008р., для приватизації земельної ділянки, виконані від його імені іншою особою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 по перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити в силі рішення від 16 грудня 2020 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про визнання недійсними рішень, скасування запису про реєстрацію права власності (том 4 а.с.16-18) .

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати ухвалу суду, заяву про перегляд за нововиявленими обставинами задовольнити, скасувавши рішення Жовтневого районного суду від 16 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити цивільний позов ОСОБА_1 (том 4 а.с.20-35).

В порядку ст. 360 ЦПК України від Дніпровської міської ради надійшов відзив, в якому посилаючись на безпідставність та необгрунтованість вимог апеляційної скарги, просила залишити без змін ухвалу суду (том 4 а.с.91-96).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом 1 інстанції встановлено, що у травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом, в обґрунтування якого зазначила, що між нею та ОСОБА_2 28.02.2009 року було укладено шлюб, який рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28.10.2019 року розірвано.

В період шлюбу вони спільними зусиллями за спільні кошти розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями. На даний момент вказаний будинок має ступінь готовності 100%, та, хоч і не введений в експлуатацію, придатний для проживання.

Позивач вважає, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, адже, був зведений під час її перебування у шлюбі з ОСОБА_2 .

При цьому, зазначає, що будинок зведений на земельній ділянці площею 0,1 га, право власності на яку було зареєстровано за померлим батьком відповідача протиправно, оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, право на безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки припинилось разом із його смертю.

Проте, 26.11.2008р. Дніпропетровською міською радою протиправно було винесено рішення № 262/39 про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1 га із кадастровим номером :03:026:0046, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, відповідач ОСОБА_2 приховав факт смерті батька та отримав зазначений земельний акт за довіреністю.

21.03.2019р. державним нотаріусом Першої дніпровської нотаріальної контори Водолазькою Н.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем ОСОБА_3 є ОСОБА_2 .

Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 303559, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 262/39 від 26.11.2008 року.

У зв`язку з зазначеним, просила суд визнати недійсними і скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯНЗ № 303559 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 березня 2019 року, посвідчене державним нотаріусом Першої дніпровської нотаріальної контори Водолазькою Н.В., а також реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_2 від 21.03.2019 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2020р, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.08.2021р, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про визнання недійсними рішень, скасування запису про реєстрацію права власності.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодного належного та достатнього доказу того факту, що вона є співвласником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та що прийняття 26 листопада 2008 року Дніпропетровською міською радою рішення № 262/39 про передачу у власність ОСОБА_3 , який був батьком відповідача, земельної ділянки площею 0,1 га із кадастровим номером :03:026:0046, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , і видача на підставі цього рішення державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯНЗ № 303559 будь-яким чином порушили її права та інтереси.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2020о. за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилалася на істотні обставини, які не були відомі їй та суду на час розгляду справи, та які спростовують висновки суду, а саме, що за спадкодавцем ОСОБА_3 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не було зареєстровано право власності на земельну ділянку 0,1000га, кадастровий номер :03:026:0046 по АДРЕСА_1 , тобто ОСОБА_3 не володів цією земельною ділянкою за життя; а також те, що спадкодавець ОСОБА_3 не міг завершити процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки після своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а всі підписи, вчинені від його імені на документах, складених після 24.04.2008р., для приватизації земельної ділянки, виконані від його імені іншою особою.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що в період шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 вони спільними зусиллями за спільні кошти розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями, який має ступінь готовності 100%, та, хоч і не введений в експлуатацію, придатний для проживання, і є спільною сумісною власністю подружжя, адже, був зведений під час її перебування у шлюбі з ОСОБА_2 .

При цьому, зазначає, що будинок зведений на земельній ділянці площею 0,1 га, право власності на яку було зареєстровано за померлим батьком відповідача протиправно, оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, право на безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки припинилось разом із його смертю.

Проте, 26.11.2008р. Дніпропетровською міською радою протиправно було винесено рішення № 262/39 про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1 га із кадастровим номером :03:026:0046, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, відповідач ОСОБА_2 приховав факт смерті батька та отримав зазначений земельний акт за довіреністю.

21.03.2019р. державним нотаріусом Першої дніпровської нотаріальної контори Водолазькою Н.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем ОСОБА_3 є ОСОБА_2 .

Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 303559, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 262/39 від 26.11.2008 року.

При розгляді позовної заяви судом першої інстанції вказані обставини були перевірені і суд прийшов до висновку, що позивачем не надано жодного належного та достатнього доказу того факту, що вона є співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 , що прийняття 26 листопада 2008 року Дніпропетровською міською радою рішення № 262/39 про передачу у власність ОСОБА_3 , який був батьком відповідача, земельної ділянки площею 0,1 га із кадастровим номером :03:026:0046, по АДРЕСА_1 та видача на підставі цього рішення державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯНЗ № 303559 будь-яким чином порушили її права та інтереси.

З вказаним висновком суду першої інстанції погодився суд апеляційної інстанції. У касаційному порядку рішення не переглядалося.

Посилання ОСОБА_1 на те, що після ухвалення рішення у даній справі їй 06.09.2022р. стало відомо, що за спадкодавцем ОСОБА_3 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не було зареєстровано право власності на земельну ділянку 0,1000га, кадастровий номер :03:026:0046 по АДРЕСА_1 , тобто ОСОБА_3 не володів цією земельною ділянкою за життя; а також те, що спадкодавець ОСОБА_3 не міг завершити процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки після своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а всі підписи, вчинені від його імені на документах, складених після 24.04.2008р., для приватизації земельної ділянки, виконані від його імені іншою особою, суд вважає безпідставними, так як суд першої інстанції був обізнаний про смерть спадкодавця, а у задоволенні позову відмовив, позаяк позивач не надано жодного належного та достатнього доказу того факту, що вона є співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 , і що прийняття 26 листопада 2008 року Дніпропетровською міською радою рішення № 262/39 про передачу у власність ОСОБА_3 , який був батьком відповідача, земельної ділянки площею 0,1 га із кадастровим номером :03:026:0046, по АДРЕСА_1 та видача на підставі цього рішення державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯНЗ № 303559 будь-яким чином порушили її права та інтереси.

Спір стосовно поділу майна ОСОБА_4 , а саме домоволодіння АДРЕСА_1 - перебуває на розгляді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Відмовляючи у задоволені заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд 1 інстанції виходив із того, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими і не змінюють висновків суду.

Проте погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може, оскільки останнє постановлено з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 429 ЦПК України, справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Судом першої інстанції прийнято рішення про відмову у задоволені заяви про перегляд за нововиявленими обставинами 25 квітня 2023 року, без належного повідомлення учасників справи про розгляд справи, а саме матеріали справи не містять відомостей про повідомлення про день та час розгляду справи відповідача Дніпровської міської ради, дії та рішення якої оскаржує позивач.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що міська рада неодноразово зверталася до суду з клопотаннями про відкладення, що свідчить про їх інтерес у розгляді справи.

Враховуючи неналежне повідомлення учасників справи про розгляд заяви, суд першої інстанції допустив порушення встановлених чинним законодавством норм для розгляду такої заяви.

Крім того, приписами ч. 2 ст. 427 ЦПК України, передбачено, що протягом п`яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами 12 вересня 2022 року, та лише 21 листопада 2022 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження, тобто з порушенням строків визначених ч. 2 ст. 427 ЦПК України, що свідчить про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права.

Крім того, ч. 1 ст. 429 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Судом першої інстанції прийнято рішення про відмову у задоволені заяви про перегляд за нововиявленими обставинами 25 квітня 2023 року, що свідчить про порушення судом першої інстанції встановлених чинним законодавством строків для розгляду такої заяви.

Отже, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв?язку з порушенням норм процесуального права.

Верховний Суд у постановах від 19 вересня 2018 року у справі №2-190/2011 (провадження №61-35193в18), від 06 березня 2019 року у справі № 755/21917/14-ц (провадження № 61-24916св18), від 03 липня 2019 року, у справі N° 200/9663/16-ц (провадження № 61-40582в18) дійшов висновку, що ЦПК України не передбачено повноважень суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції і постановляти нове судове рішення з приводу розгляду заяви про перегляд у зв?язку з нововиявленими обставинами рішення суду, відмовляти у її задоволенні (залишати без задоволення), тобто розглядати таку заяву по суті, оскільки це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається.

Апеляційний суд в межах своїх повноважень наділений компетенцією скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене за наслідками розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, і направити справу для розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого у цій справі віднесено вирішення питання щодо розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по суті.

Аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 619/3759/17, провадження № 61-20833св19.

Отже, нормами ЦПК України не передбачено права суду апеляційної інстанції постановляти власне судове рішення про задоволення такої заяви чи відмову у її задоволенні, тобто переглядати судове рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

Процесуальних повноважень приймати рішення по заяві про перегляд у зв?язку з нововиявленими обставинами рішення, яке він не ухвалював й відмовляти у її задоволенні, тобто розглядати цю заяву по суті, апеляційний суд не має.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції розглянуто справу з порушенням норм процесуального права, і апелянт в апеляційній скарзі посилається на порушення судом вищезазначених вимог закону, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскільки заяву ОСОБА_1 по суті не розглянуто, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судового збору апеляційним судом наразі немає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: