КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/9273/13-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 вересня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської областів складі судді Ковальчук Л.М., постановлену в м. Київ 05 травня 2023 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року заявник ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із даною заявою, просив поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 09 квітня 2014 року в справі № 369/9273/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 190-ф/08 від 28 березня 2008 року в розмірі 20994,99 доларів США і 151681,24 грн., понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 3194,94 грн., видати дублікат виконавчого листа на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області в справі № 369/9273/13-ц.

Посилався на те, що 09 квітня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист.

У зв`язку з відсутністю інформації про виконавче провадження банк звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції із запитом про хід виконавчого провадження, у відповідь на який отримав довідку № 60438/2-21 від 20 січня 2022 року, за змістом якої 23 жовтня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Станом на дату написання заяви виконавчий лист до АБ «Укргазбанк» не надходив, рішення в справі не виконано, чим порушено права позивача, передбачені ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 1 Першого протоколу до неї.

Звертав увагу, що про втрату/знищення виконавчого документу АБ «Укргазбанк» дізнався лише з довідки Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції від 20 січня 2021 року, внаслідок чого строк для його повторного пред`явлення було пропущено з поважних причин.

АБ «Укргазбанк» вважав, що наведені у заяві причини щодо пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме те, що постанова державного виконавця від 23 жовтня 2018 року про повернення виконавчого листа без виконання заявником не отримана, що оригінал виконавчого листа, який перебував на виконанні, був втрачений органами виконавчої служби при пересилці/знищений разом з матеріалами виконавчого провадження, свідчить про відсутність у стягувача об`єктивної можливості подати повторно виконавчий документ до виконання у встановлені чинним законодавством строки.

Вказував, що стягувач, який пред`явив виконавчий документ до примусового виконання з урахуванням засад здійснення виконавчого провадження, має законні очікування, що рішення суду буде виконане.

Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам принципу правової визначеності.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської областівід 05 травня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

ПАТ АБ «Укргазбанк», не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської областівід 05 травня 2023 року та прийняти постанову, якою задовольнити заяву.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги повторно наводив обставини, зазначені в заяві про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання, вказував, що станом на дату написання заяви виконавчий лист на адресу АБ «Укргазбанк» не надходив і про втрату/знищення виконавчого листа банк дізнався лише з довідки виконавчої служби від 20 січня 2021 року про повернення виконавчого листа без виконання, що оригінал виконавчого листа, який перебував на виконанні, був втрачений органами виконавчої служби.

У наступній частині апеляційної скарги банк вказував, що дізнався про втрату виконавчого листа з довідки Деснянського районного відділу державної виконавчої служби від 15 грудня 2021 року.

Вказував, що відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції порушив права АБ «Укргазбанк» як стягувача, на користь якого ухвалено судом рішення, та не застосував/невірно застосував вимоги ст. 18, 260, 263, 264, п.п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст. 129, 129-1 Конституції України, не звернув уваги на те, що як вбачається з довідки, виконавчий документ був втрачений під час пересилки поштою. При цьому підтвердження відправлення документів неможливо надати, оскільки реєстри вихідної кореспонденції та матеріали виконавчого провадження вже знищено за закінченням терміну зберігання. Таким чином, банк не може надати будь-яких інших доказів, крім довідки органу державної виконавчої служби, на виконанні в якому знаходився виконавчий лист, про втрату виконавчого документу, оскільки таких документів не існує на даний час. Фактично на даний час борг за виконавчим листом не погашено, а виконавчий лист до банку не надходив.

Наводив судову практику, викладену в постанові Київського апеляційного суду в справі № 22-ц/824/4628/2021 року, вказував, що закон не містить обмежень щодо строку звернення із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Проте всупереч ст. 2, 10, 13, 79, 80, 89, 263, 264 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 17 вересня 2020 року в справі № 344/18277/18, від 15 вересня 2020 року в справі № 753/18590/17, від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06, у справі № 61-10609св19 від 13 травня 2021 року, від 22 жовтня 2018 року в справі № 2-824/2009, від 18 листопада 2020 року в справі № 263/4331/18 у подібних правовідносинах.

Наводив судову практику ЄСПЛ, зазначав, що Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення єдності судової практики, оскільки завдяки цьому реалізується принцип правової визначеності, який забезпечує прогнозованість судових рішень і стабільність правового регулювання.

Наголошував, що АБ «Укргазбанк» є державним банком, який віднесено до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а тому невиконання судового рішення щодо стягнення на користь банку грошових коштів завдають збитків державі як основному акціонеру банку.

Від боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, направлений засобами поштового зв`язку 25 серпня 2023 року з пропуском строку, встановленого апеляційним судом, та заявлено клопотання про продовження цього строку, обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги лише 24 липня 2023 року, що унеможливило виконати встановлені судом строки до 23 липня 2023 року.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання, продовжує ОСОБА_1 строк для подання відзиву на апеляційну скаргу і приймає цей відзив.

У відзиві на апеляційну скаргу боржник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, наводив власні спростування доводів апеляційної скарги, вказував, що наведена в апеляційній скарзі судова практика лише доводить правомірність висновків ухвали суду першої інстанції.

Вказував, що жодної інформації про втрату виконавчого листа під час його пересилання поштою, як стверджується в апеляційній скарзі, довідка від 30 грудня 2021 року № 75942 не містить.

Наголошував, що банк стверджує, що борг наразі не погашено, однак встановити, в якій сумі, є неможливим через недбале ставлення стягувача до стану виконавчого провадження та знищення виконавчого провадження.

В разі задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа може скластись ситуація, за якої ОСОБА_1 повторно має сплатити стягнуту судом заборгованість, що є неприпустимим.

Вважав, що отримання скаржником довідки виконавчої служби від 30 грудня 2021 року на запит від грудня 2021 року щодо стану виконавчого провадження не підтверджує однозначно, що про припинення виконавчого провадження скаржник не міг дізнатись раніше, реалізувавши своє право знати про стан виконавчого провадження шляхом доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Вказував, що в разі дотримання строків звернення до суду з відповідною заявою, зокрема в трирічний строк, було б можливим витребувати виконавче провадження та встановити всі обставини проведеного примусового стягнення, що наразі є неможливим з огляду на його знищення, на яке дочекався стягувач.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без задоволення заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання, суд першої інстанції виходив із того, що заявник не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання, наведені позивачем причини пропуску цього строку не можуть вважатися поважними та свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку, відтак і підстави для видачі дублікату виконавчого листа відсутні.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року в справі № 369/9273/13-ц за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено, стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 20994,99 доларів США та 151681,24 грн., понесені витрати по сплаті судового збору 3194,94 грн. (а. с. 24 - 30).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року залишено без змін (а. с. 9 - 12).

На а. с. 35 - 36 знаходиться копія виконавчого листа в справі № 369/9273/13-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 09 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 20994,99 доларів США та 151681,24 грн., понесені витрати по сплаті судового збору 3194,94 грн.

Листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області від 20 січня 2022 року повідомлено представника АБ «Укргазбанк», що на виконанні у Вишневому відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 43467649 з примусового виконання виконавчого листа № 369/9273/13-ц від 19 березня 2014 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, 27 травня 2014 року державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43467649. 23 жовтня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Відомості про відправлення виконавчого листа стягувачу державним виконавцем відсутні. Також відділом повідомлено, що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий документ повторно на виконання до відділу не надходив та зареєстрованим не значиться. По суті порушених питань у зверненні відділом повідомлено, що з метою відновлення порушених прав та законних інтересів, та через відсутність відомостей про направлення виконавчого листа стягувачу, 30 грудня 2021 року відділом на адресу заявника направлено довідку про втрату виконавчого документу (а. с. 20 - 21).

На а. с. 22 знаходиться копія довідки про втрату виконавчого документа, виданої Вишневим відділом ДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 30 грудня 2021 року № 75942, згідно якої, при інвентаризації справ в грудні 2021 року було встановлено, що оригінал виконавчого документу від 19 березня 2014 року № 369/9273/13-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області в матеріалах виконавчого провадження відсутній. З урахуванням вищезазначеного, встановлено, що оригінал виконавчого документу від 19 березня 2014 року № 369/9273/13-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, втрачено.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року в справі № 127/2-3538/10 виклав правову позицію, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 5 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Із матеріалів справи вбачається, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року набрало законної сили 19 березня 2014 року і виконавчий лист на його виконання видано 09 квітня 2014 року.

Виконавче провадження ВП № 43467649 у даній справі відкрито 27 травня 2014 року.

Таким чином, з дати початку строку пред`явлення виконавчого листа до виконання до фактичного пред`явлення його до виконання минув 1 місяць 18 днів. Пред`явленням виконавчого документа до виконанню перебіг даного строку було перервано.

Оскільки 23 жовтня 2018 року виконавчий документ було повернуто стягувачу, з 24 жовтня 2018 року розпочався перебіг решти 2 років 10 місяців 12 днів з 3 років загального строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який закінчився 10 вересня 2021 року.

Таким чином, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року закінчився 10 вересня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Судом першої інстанції встановлено, що рішення в справі було ухвалено Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року і 09 квітня 2014 року було видано виконавчий лист; постановою державного виконавця від 23 жовтня 2018 року виконавчий документ було повернуто стягувачу, із запитом про хід виконавчого провадження заявник звернувся до органу державної виконавчої служби лише у грудні 2021 році після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, будь-яких доказів того, що в період часу із 2018 по 2021 рік заявник був позбавлений можливості звернутися до виконавчої служби із запитом про хід виконавчого провадження, до суду не надано.

Апеляційний суд також враховує, що АБ «Укргазбанк» був обізнаний про відкриття виконавчого провадження і як учасник виконавчого провадження мав повний доступ до інформації, наявної у Автоматизованій системі виконавчих проваджень, в якій відображаються дані про всі рішення у виконавчому провадженні.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а в зв`язку з цим - і видачу дубліката виконавчого листа, з огляду на те, що недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Виходячи з вищевикладеного, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо непропорційності втручання суду у право банку на отримання коштів в контексті гарантованого ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на мирне володіння майном.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на рішення ЄСПЛ, ст. 129, 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення, яке набрало законної сили, рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, в якому стверджується, що необґрунтована відмова у видачі дублікату виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили, порушення прав АБ «Укргазбанк», передбачених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 1 Першого протоколу до неї висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються апеляційним судом.

Апеляційний суд враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В даному випадку, оскільки заявником АБ «Укргазбанк» не було вжито всіх заходів, щоб з розумним інтервалом часу цікавитись виконавчим провадженням у справі за власним позовом, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку.

Апеляційний суд відхиляє як нерелевантні посилання заявника на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 344/18277/18, від 15 вересня 2020 року в справі № 753/18590/17, від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06, оскільки в даних справах судами встановлено інші правовідносини, зокрема питання поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання судами не вирішувалось, що є обов`язковою передумовою для задоволення заяви про видачі дубліката виконавчого документа в разі його пропуску.

Апеляційним судом також не приймаються посилання АБ «Укргазбанк» на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року в справі № 2-824/2009, оскільки в даній справі Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення до виконання.

Доводи апеляційної скарги, що АБ «Укргазбанк» є державним банком і невиконання судового рішення щодо стягнення на користь банку грошових коштів завдають збитки державі як основному акціонеру банку, не є самі по собі підставою для скасування законної і обґрунтованої ухвали суду та задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа на примусове виконання та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ухвалою суду першої інстанції та не можуть бути підставою для її скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.