КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №363/68/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудюк О.Д.

Провадження №22-ц/824/8435/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

22 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.

за участю секретаря Дуб С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Шохи Світлани Іванівни - представника ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , з урахуванням подальших уточнень, просив суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди при проведенні будівельних робіт по розподілу будинку АДРЕСА_1 в натурі та/або проведенні технічного обстеження існуючих будівельних конструкцій.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 07 жовтня 2021 року адвокат Шоха С. І. - представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення Вишгородського районного суду міста Києва від 09 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, про задоволення позову, стягнути з відповідача судові витрати.

Апеляційні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року (справа № 2-12/11), яке набрало законної сили, здійснено поділ домоволодіння по АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З 2012 року ОСОБА_1 намагається виконати вищевказане рішення суду, зокрема, шляхом встановлення перегородок, закладення віконного отвору та відновлення дверного прорізу у приміщенні котельні, проте ОСОБА_2 вчиняє перешкоди у вчиненні зазначених дій.

Крім того відповідачем ОСОБА_2 не вчинялося жодної дії з метою виконання вищевказаного рішення суду.

Скаржник зазначає, що згідно висновку газопостачальної організації, приміщення котельні може бути поділено у відповідності до рішення суду від 01 березня 2011 року, а згідно висновку експерта Бойко М.В., саме ОСОБА_2 має звернутися для облаштування котельні для її частини будинку.

З вказаного вбачається, що обов`язок по вирішенню питання з проектом газопостачання частини будинку ОСОБА_1 , покладено на ОСОБА_2 .

Зазначила, що висновок суду про необхідність переобладнання чи переробки системи опалення будинку, є помилковим, а висновок щодо необхідності попереднього погодження чи наявність дозволів для проведення робіт для поділу будинку в натурі, є безпідставним, оскільки будівельні роботи визначені експертом, не потребують попередніх дозволів.

Крім того, у позовних вимогах позивач просив, зокрема, зобов`язати відповідача не чинити перешкод при проведенні технічного обстеження існуючих будівельних конструкцій, оскільки остання ухиляється від будь-яких дій спрямованих на поділ будинку.

Вважає, що перелік будівельних робіт, які необхідно провести для розподілу будинку, не потребують документів, які б давали право на їх виконання, такі роботи не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 січня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Шохи С.І. - представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2021 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного суду адвокат Шоха С.І. - представник ОСОБА_1 подала касаційну скаргу.

Постановою Верховного суду від 15 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 19 січня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні адвокат Шоха С.І. та ОСОБА_1 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, просив її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. При цьому враховується технічна можливість переобладнання будинку в відокремлені частини із самостійним виходом (ізольовані квартири), які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Таким чином, виділ може мати місце виключно при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

При виділі у власність позивача частини спірного домоволодіння, суд повинен зазначити в рішенні яка частка виділяється відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомості, який залишається у власності відповідача.

При цьому, загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси обох сторін та встановлювати, зокрема: чи дійсно є можливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством тощо.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року у справі № 2-12/11, яке набрало законної сили, було здійснено поділ домоволодіння по АДРЕСА_1 між його власниками та виділено в натурі наступні приміщення:

ОСОБА_1 1-1 кухню площею 11,00 кв. м; 1-2 житлову кімнату, площею 8,0 кв. м; 1-3 житлову кімнату, площею 9,7 кв. м; 1-4 житлову кімнату, площею 19,5 кв. м; 1-5 житлову кімнату, площею 11,0 кв. м; 1-6 котельню, площею 5,7 кв. м; 65/100 частки, 2-7 котельні площею 2,4 кв. м, всього 67,3 кв. м по будинку та № 1 ворота, 1/2 № 2 паркан, № 3 хвіртка, 1/2 № 6 паркан, тротуар ІІ, криницю ІІІ.

ОСОБА_2 виділено наступні приміщення: 2-1 кухню, площею 12,2 кв. м; 2-2 вітальню, площею 10,7 кв. м; 2-3 кухню, площею 5,8 кв. м; 2-4 житлову кімнату, площею 10,7 кв. м; 2-5 житлову кімнату, площею 18,9 кв. м; 2-6 житлову кімнату, площею 7,7 кв. м; 35/100 частки 2-7 котельні 1,3 кв. м, всього 67,3 кв. м по будинку, сарай - літера «В», вбиральня - літера «Г», погріб з шийкою - літера «Д», 1/2 № 2 паркан, № 4 хвіртка; № 5 хвіртка, 1/2 № 6 паркан (а.с. 155-158, т. 1).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, виходив із того, що позивач не надав суду документів щодо отримання дозволу (висновків) від компетентних органів на переобладнання жилого будинку, оскільки експертним висновком передбачено втручання в інженерні системи загального користування житлового будинку.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до положень статті 152 ЖК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)», який набрав чинності 05 квітня 2015 року) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Указаними Правилами також визначено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Отже висновок суду першої інстанції щодо відмові у позові із зазначених судом підстав був помилковим, оскільки отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування жилого будинку необхідне лише у випадку втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування у іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Також судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20 грудня 2019 року № 1845/19-43 на предмет надання дозволу на проведення робіт з переобладнання інженерних мереж, що сама по собі вказівка на необхідність розробки проектів для виконання певних робіт не свідчить, що відповідне переобладнання суперечитиме будівельно-технічним нормам.

Більше того, такі обставини досліджуються при вирішенні спору про поділ будинку в натурі, який вже вирішено рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року у справі № 2-12/11 і під час розгляду цієї справи судом досліджувалося питання технічної можливості поділу будинку в натурі, що підтверджено висновком експерта від 20 серпня 2007 року № 11.

У цій справі позивачем пред`явлено вимоги про усунення перешкод у користуванні майном, оскільки відповідач чинить йому перешкоди при здійсненні робіт, проведення яких необхідне для поділу домоволодіння.

У порушення статті 265 ЦПК України суд першої інстанції на вказані вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, не дослідив наявні у матеріалах докази, а саме: копію робочого проекту газопостачання житлового будинку, копію листа відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» від 30 квітня 2009 року № 311, копію висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20 серпня 2007 року № 11 (а.с. 143-154, т. 1).

Крім того, суд першої інстанції не перевірив доводів позивача про те, що відповідачка чинить перешкоди при здійсненні робіт, проведення яких необхідне для поділу домоволодіння, що ним проведені роботи по перебудові системи газопостачання та опалення його частини будинку, а відповідачкою такі дії вчинені не були, що підтверджено і висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20 грудня 2019 року № 1845/19-43, в якому зазначено, що саме вона має скоригувати проект газопостачання для виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року у справі № 2-12/11 (а.с. 114, т. 1).

Наявність перешкод також підтверджується висновком начальника Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області від 02 серпня 2013 року (а.с. 13, т. 1), висновком начальника Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області від 23 листопада 2015 року (а.с. 16, т. 1).

Згідно з орієнтовним кошторисом на виконання ремонтно-оздоблювальних робіт складеного ТОВ «Дімар» 14 вересня 2018 року їх вартість становить 19 705 грн (а.с. 66-67, т. 1).

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20 грудня 2019 року № 1845/19-43 для виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року у справі № 2-12/11, що набрало законної сили 28 лютого 2012 року слід провести наступні будівельні роботи: в приміщенні 2-7 котельня, площею 3,7 кв. м демонтувати отвір в перекритті, що виходить на горіщне приміщення; в приміщенні 2-7 котельня, площею 3,7 кв. м, влаштувати капітальну перегородку, розділивши дане приміщення на два приміщення 65/100 частини приміщення котельні 2-7, площею 2,4 кв. м, шириною 0,91 м (позивачу) і 35/100 частини приміщення котельні 2-7, площею 1,3 кв. м шириною 0,49 м (відповідачу); влаштувати дверний проріз між приміщеннями 65/100 частини приміщення котельні 2-7, площею 2,4 кв. м шириною 0,91 м і приміщенням 1-1, площею 11,0 кв. м; демонтувати конструкції димоходу в приміщенні 2-7 котельні, площею 3,7 кв. м на горіщному приміщенні з приміщення в тому числі горіщного приміщення власника квартири АДРЕСА_1 (позивача) не менше ніж на 0,5 м; встановити капітальну перегородку на горищі та у мансарді будинку АДРЕСА_1 по умовній лінії розподілу приміщень між співвласниками, що зафіксовано у додатку № 1 до висновку № 1845/19-43. Для дотримання вимог нормативних документів необхідно: для облаштування тепло генераторної (котельні) власнику квартири АДРЕСА_2 в установленому порядку скоригувати проект газопостачання та забезпечити об`єм приміщення теплогонераторної не менше 7,5 м3 при висоті приміщення не менше 2,2 м; провести технічне обстеження існуючих будівельних конструкцій з їх розрахунком несучої здатності спеціалізованими (проектними) установами (а.с. 110-114, т. 1).

Виконуючи вказівки КЦС Верховного Суду викладені в постанові від 15 березня 2023 року, які є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (ч. 1 ст. 417 ЦПК України), при новому апеляційному розгляді апеляційний суд встановив, що висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20 грудня 2019 року № 1845/19-43 лише підтверджує технічну можливість поділу будинку в натурі, що підтверджено висновком експерта від 20 серпня 2007 року № 11 та рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року у справі № 2-12/11.

Вказівка у висновку експерта про необхідність розробки проектів для виконання певних робіт не свідчить, що відповідне переобладнання суперечитиме будівельно-технічним нормам.

Згідно з копією робочого проекту газопостачання житлового будинку та копією листа відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» від 30 квітня 2009 року № 311 вказано, що установка стіни в котельні можлива, якщо об`єм розподіленої частини приміщення буде доведено до 7,5 м? і зроблено відповідні зміни в проекті на газифікацію.

ОСОБА_4 були здійснені роботи спрямовані на виконання судового рішення від 01 березня 2011 року, і, для фактичного поділу будинку в натурі, здійснив наступне: розроблено Проект газопостачання на його частину будинку, і, відповідно, було перебудовано систему газопостачання та опалення; укладено окремий договір на газопостачання на свою частину будинку (яка виділена в натурі і право спільної часткової власності на будинок припинено за судовим рішенням від 01.03.2011 року) та отримано власний особовий рахунок у постачальників комунальних послуг (т. 1 а.с. 143-153); було отримано від ПАТ «Київоблгаз» роз`яснення, що приміщення котельні 2-7 може бути поділено між колишніми співвласниками, якщо кожен з них дотримається вимог для котелень з наведеними вимогами; та інші дії щодо перебудови системи газопостачання та опалення його частини будинку.

Відповідачем ОСОБА_2 блокуються усі дії спрямовані на виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року з боку позивача (справа № 2-12/11), що підтверджується також висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20 грудня 2019 року № 1845/19-43, в я вона має скоригувати проект газопостачання для виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року у справі № 2-12/11 (а.с. 114, т. 1).

Однак колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки більшість викладених в апеляційній скарзі вимог не були заявлені в позові та не були предметом розгляду судом першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню повністю з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 18708,20 грн (вісімнадцять тисяч сімсот вісім гривень двадцять копійок), з яких 1409,60 грн (одна тисяча чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок) судового збору сплаченого у суді першої інстанції, 2114,40 (дві тисячі сто чотирнадцять гривень сорок копійок) судового збору сплаченого у суді апеляційної інстанції, 2819,20 грн (дві тисячі дев`ятнадцять гривень двадцять копійок) судового збору сплаченого у суді касаційної інстанції, 7865 грн (сім тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень) витрат пов`язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи та 4500 (чотири тисячі п`ятсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Шохи Світлани Іванівни - представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 при проведенні будівельних робіт по розподілу будинку АДРЕСА_1 в натурі та/або проведенні технічного обстеження існуючих будівельних конструкцій, а саме:

- в приміщенні 2-7 котельня, площею 3,7 кв. м. демонтування отвіру в перекритті, що виходить на горище; в приміщенні 2-7 котельня, площею 3,7 кв. м, влаштування капітальної перегородки, розділивши дане приміщення на два приміщення 65/100 частини приміщення котельні 2-7, площею 2,4 кв. м, шириною 0,91 м - ОСОБА_1 , а 35/100 частини приміщення котельні 2-7, площею 1,3 кв. м. шириною 0,49 м - ОСОБА_2 ;

- влаштування дверного прорізу між приміщенням 65/100 частини приміщення котельні 2-7, площею 2,4 кв. м, шириною 0,91 м і приміщенням 1-1, площею 11,0 кв. м; демонтувати конструкції димоходу в приміщенні 2-7 котельня, площею 3,7 кв. м на горищі з приміщення в тому числі горища власника квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_1 ) не менше ніж на 0,5 м;

- встановлення капітальної перегородки на горищі та мансарді по умовній лінії розподілу приміщень між співвласниками, що зафіксовано у додатку № 1 до експертному висновку № 1845/19-43;

Зобов`язати ОСОБА_2 , для облаштування її тепло генераторної (котельні), в установленому порядку скоригувати проект газопостачання належної їй частини будинку та забезпечити об`єм приміщення тепло генераторної не менше 7,5 м3 при висоті приміщення менше 2,2 м;

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКППН НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) судові витрати у розмірі 18708,20 грн (вісімнадцять тисяч сімсот вісім гривень двадцять копійок), з яких 1409,60 грн (одна тисяча чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок) судового збору сплаченого у суді першої інстанції, 2114,40 (дві тисячі сто чотирнадцять гривень сорок копійок) судового збору сплаченого у суді апеляційної інстанції, 2819,20 грн (дві тисячі дев`ятнадцять гривень двадцять копійок) судового збору сплаченого у суді касаційної інстанції, 7865 грн (сім тисяч вісімсот шістдесят п`ять гривень) витрат пов`язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи та 4500 (чотири тисячі п`ятсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 серпня року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко