Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
головуючого Ромазана В.В.
з участю секретаря Івашків О.М.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В обґрунтування заявлених вимог представник відповідача вказує на те, що 21 серпня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким, позов задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 32 993 грн.. 11 коп. заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У решті вимог, відмовлено. Однак, судом при ухваленні рішення не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу. Відтак, враховуючи те, що позов було задоволено частково, що складає 40,12% від заявленої позивачем суми позовних вимог, а тому він просить стягнути із позивача 11 255,56 грн. понесених витрат на правову допомогу.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Галюлько В.І. в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд поданої заяви без його участі.
Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Процько І.Я. в судовому засіданні подану заяву про стягнення витрат на правову допомогу не визнав, подавши письмові заперечення у яких вважає, що підписаний сторонами акт не є належним доказом на підтвердження наданих послуг адвокатом, оскільки за такими даними не можливо встановити, який саме вид адвокатської діяльності надавався, скільки витрачено часу по кожному із видів робіт було здійснено адвокатом, яка вартість однієї години роботи адвоката та інше, подання якої є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Наданий детальний опис робіт (наданих послуг) заявником, не можу бути на його думку підтвердження погодження під сторонами переліку наданих послуг Адвокатом, оскільки його складено адвокатом одноособово та не підписаний клієнтом. Відтак, на думку сторони позивача, відсутність вказаної інформації не дає можливості точно встановити розумність та обґрунтованість вартості такої правової допомоги. З огляду на це, вбачається, що встановлення факту відповідальності вищевказаним критеріям вартості такої правової допомоги буде ґрунтуватись на припущеннях, що суперечить діючому цивільному законодавству. Також просить врахувати, що в акті виконаних робіт №4 від 24.08.2023, рахунку на оплату №4 від 24.08.23 вказано, що вони складені на підставі договору від 12.12.2021, в той час, як адвокат Галюлько В.І. представляв інтереси ОСОБА_2 на підставі договору від 02.12.2021 року. У задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу просить відмовити.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.
У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
21 серпня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_4 у даній справі задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 32 993 грн.. 11 коп. заподіяної матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судові витрати у розмірі 908 грн. сплаченого судового збору. Стягнуто із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_2 5 436 грн.. 96 коп. вартості проведеної судової авто товарознавчої експертизи.
Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Галюлько В.І. у судовому засіданні, яке відбулось 21.08.2023 було заявлено про намір подати суду додаткові докази на підтвердження витрат ОСОБА_2 , які позивач поніс, або повинен буде понести на правничу допомогу упродовж п`яти днів після ухвалення судового рішення, тобто до 26.08.2023.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Після ухвалення судового рішення, 25.08.2023 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Галюлько В.І., тобто упродовж п`яти днів, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу подано, а саме: акт виконаних робіт №4 від 24.08.2023, рахунок на оплату №4 від 24.08.2023, квитанцію до прибуткового касового ордеру №4 від 24.08.2023 року.
Таким чином, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Галюлько В.І. своєчасно була подана заява в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України та своєчасно надані суду документи щодо понесених судових витрат після ухвалення судового рішення.
Як вбачається із поданих документів в підтвердження понесених судових витрат, 02 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та адвокатом Галюлько В.І. було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатковими умовами, а клієнт зобов`язаний оплатити послуги Адвоката у порядку та терміни обумовлені сторонами.
Пунктом 3.1 зазначеного договору, сторони передбачили, що за правову допомогу, передбачену цим договором Клієнт сплачує Адвокату гонорар.
Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц, висвітлено правову позицію щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Крім цього, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст..41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованими. У рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, відповідно до ст..11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмету спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12.02.2020р. у справі №648/1102/19 і від 11.11.2020р. у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Оскільки позовні вимоги позивача означеним судовим рішенням задоволено частково, тому на підставі п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно розрахунку, розмір задоволених його позовних вимог складає 40,13% виходячи із заявленого суми позову: 32 993,11 грн. (задоволена частина вимог) : 82 206,72 грн. (ціна позову) х 100 = 40,13 %
Загальна вартість наданої адвокатом Галюлько В.І. правничої допомоги, складає 18 800 грн. Відтак, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 11 255,56 грн. (59,87% від 18 800 грн.).
Враховуючи те, що судом при ухваленні рішення 21 серпня 2023 року у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, відповідно до ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, те, що позов задоволено частково, принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Галюлько В.І. та стягнення із позивача ОСОБА_4 у користь ОСОБА_5 11 255 грн. 56 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 11 255 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн. 56 коп. витрат на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду у повному обсязі складено 12 вересня 2023 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан