Головуючий у І інстанції Саламон О.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до АТ «Українська залізниця», ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на те, що 05 грудня 2019 року о 12 год. 25 хв. в м. Києві по бул. Дружби Народів, 35 ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Isuzu CXZ51K», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України, а саме: не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , який від удару здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Ayдi», а останній здійснив зіткнення з транспортним засобом «КАМАЗ», у зв`язку із чим транспортний засіб «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження, а власнику даного автомобіля ОСОБА_1 були завдані матеріальні збитки.

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2020 року по справі №757/1387/20 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП).

Під час вчинення ДТП відповідач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця» та виконував покладені на нього трудові обов`язки.

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки «Isuzu CXZ51K», д.н.з. НОМЕР_1 , на час ДТП була застрахована в ПрАТ CK «Українська Страхова Група» за полісом обов`язкового страхування № АО4456110, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн.

ПрАТ CK «Українська Страхова Група» здійснило виплату власнику пошкодженого автомобіля «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн.

Водночас позивачем були фактично понесені витрати на здійснення відновлювального ремонту належного йому транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , у розмірі 724 125,25 грн., що підтверджується Актом надання послуг №15 від 26.02.2020 року і квитанцією до прибуткового касового ордеру від 26.02.2020 року про оплату відповідних робіт.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з АТ «Українська залізниця» різницю між фактичними витратами і здійсненою страховою виплатою у розмірі 624 125,25 грн. (724 125,25 грн. - 100 000,00 грн.), а з відповідача ОСОБА_2 - моральну шкоду у розмірі 6 000 грн., мотивуючи тим, що внаслідок пошкодження майна з вини відповідача ОСОБА_2 , позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки протягом тривалого часу він зазнавав багатьох ускладнень, порушень звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою та ремонтом транспортного засобу.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування матеріальних збитків - 464 153,71 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 641,54 грн.

У задоволенні інших вимог позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач АТ «Українська залізниця» подав на нього апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилався на те, що судом першої інстанції було взято до уваги висновок експертів № 34852/21-54/34853/21-52 від 12 серпня 2022 року за результатами проведення судової автотоварознавчої, автотехнічної експертизи у даній справі, проте судом не досліджено його на предмет неможливості встановлення причинно-наслідкового зв`язку, причин такої неможливості, а також не взято до уваги ту обставину, що відсутність причинно-наслідкового зв`язку призводить до неможливості деліктної відповідальності.

Також зазначив, що експерти не мали можливості безпосередньо оглянути транспортний засіб позивача для встановлення причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та пошкодженнями, які отримав автомобіль позивача внаслідок ДТП, а неможливість встановлення причинно-наслідкового зв`язку є результатом дій саме позивача, оскільки останній самостійно провів ремонт власного транспортного засобу, що унеможливило в подальшому надання відповіді на поставлене питання в межах експертного дослідження.

Оскільки встановити причинно-наслідковий зв`язок між ДТП, яка відбулась 05 грудня 2019 року, та пошкодженнями, які отримав автомобіль позивача, неможливо, у такому випадку виникає обґрунтований сумнів стосовно того, що усі ремонтні роботи, які були зроблені позивачем, дійсно мають зв`язок із ДТП, яка відбулась 05 грудня 2019 року.

Наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

В судовому засіданні представник АТ «Українська залізниця» - адвокат Мерженко Т.П. підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просила її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити скаргу без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року - без змін, як законне та обґрунтоване.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважає за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення оскаржене відповідачем лише в частині стягнення з нього на користь позивача матеріальних збитків у розмірі 464 153,71 грн., колегія суддів згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 грудня 2019 року о 12 год. 25 хв. по бул. Дружби Народів, 35, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Isuzu CXZ51K», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України, а саме: не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості, безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , який від удару здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Ayдi», а останній здійснив зіткнення з транспортним засобом «КАМАЗ», у зв`язку із чим транспортний засіб «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (том 1, а.с.8). При цьому у мотивувальній частині даної постанови містяться висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Отже, з огляду на викладене, вина ОСОБА_2 у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу марки «Isuzu CXZ51K», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу ОСЦПВВНТЗ №АО 4456110 (том 1, а.с.9).

Відповідно до Полісу, страхова сума за заподіяння шкоди майну становить 100 000 грн. на одного потерпілого.

На підтвердження розміру матеріального збитку позивач надав суду Рахунок-фактуру № 20 від 26 лютого 2020 року та Акт з надання послуг № 15 від 26 лютого 2020 року, згідно з яким вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження (із зазначенням вартості виконання ремонтних робіт та вартості запчастин (матеріалів) складає 724 125,25 грн. (том 1, а.с.10-11, 12-13).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №12 від 26.02.2020 року позивачем проведено оплату відповідних робіт на суму 724 125,25 грн. (том 1, а.с.14).

При цьому, згідно вищевказаного Рахунка-фактури №20 від 26 лютого 2020 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , визначено, що вартість завданого власнику автомобіля «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , збитку в результаті його пошкодження в ДТП складає 724 125,25 грн., при цьому не враховано коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля.

ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» при відшкодуванні збитків, попередньо провела оцінку збитків майна, результатом якої стали калькуляційні розрахунки, з яких судом було встановлено, що загальний розмір збитків сягнув 153 905,42 грн., але враховуючи коефіцієнт фізичного зносу запчастин, що складає 70%, загальна сума після вирахувань склала 100 312,78 грн.

З метою отримання матеріальних збитків внаслідок ДТП, позивач звернувся із заявами до ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» про здійснення страхового відшкодування, яке здійснило виплату страхового відшкодування в межах ліміту відшкодування у розмірі 100 000 грн.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем АТ «Українська залізниця», про що свідчать відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, при цьому товариство є і власником автомобіля марки «Isuzu CXZ51K», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , що було визнано відповідачем під час розгляду справи у суді.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 завданих йому матеріальних збитків на суму 464 153,71 грн., суд першої інстанції виходив з обгрунтованості та доведеності цих вимог, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, яка узгоджується з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2021 року за клопотанням представника АТ «Українська залізниця» по справі було призначено судову автотоварознавчу та автотехнічну експертизу (том 1, а.с.144-145).

За висновками проведеної судової автотоварознавчої, автотехнічної експертизи від 12 серпня 2022 року, які суд обґрунтовано прийняв до уваги в якості належного доказу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження цього транспортного засобу при ДТП , яка відбулася 05.12.2019 року, дорівнювала 212 860,61 грн., в тому числі ПДВ.

Коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , дорівнював 0,7.

Ринкова вартість транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , на дату складання ремонтної калькуляції 06 грудня 2019 року ПрАТ «СК «Українська страхова компанія» дорівнювала 731 574,80 грн. в тому числі ПДВ.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка відбулася 05 грудня 2019 року, дорівнювала 564 153,71 грн. в тому числі ПДВ.

Розмір втрати товарної вартості транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП , яка відбулася 05 грудня 2019 року, дорівнював "0".

Оскільки автомобіль «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , знаходиться у видозміненому стані, визначити повний перелік утворених на ньому пошкоджень, внаслідок ДТП, в рамках даного дослідження не є можливим.

Запчастини транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджені внаслідок ДТП і потребують заміни і які підлягають ремонту, наведені в ремонтній калькуляції №34582-21Т, що є невід`ємною частиною до даного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.15 та п.п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1187 цього Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Згідно з п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати, виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення.

Належність та допустимість доказів визначають ст.ст. 77, 78 ЦПК України.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки позивачем суду було надано належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження того, що неправомірними, винними діями ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця», позивачу ОСОБА_1 було завдано матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням його автомобіля, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення завданої позивачу матеріальної шкоди з АТ «Українська залізниця». При цьому, судом при визначенні розміру матеріальної шкоди обґрунтовано визначено цей розмір на суму 464 153,71 грн., що є різницею між розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Toyota Lend Cruser», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка відбулася 05 грудня 2019 року, - 564 153,71 грн., який визначений висновком проведеної по справі автотоварознавчої, автотехнічної експертизи від 12.08.2022 року (том 1, а.с.199-213), та сумою виплаченого позивачу страхового відшкодування - 100 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача фактично зводяться до незгоди з висновками проведеної по справі за клопотанням відповідача експертизи, при цьому доказів на підтвердження неповноти чи неправильності проведеної експертизи та сформульованих експертами висновків апелянт апеляційному суду не надав, у зв`язку із чим ці доводи скарги колегією суддів до уваги не беруться.

Інші доводи апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки. При цьому, докази та обставини, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, та з урахуванням їх належності, допустимості та достатності обґрунтовано задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення на його користь з АТ «Українська залізниця» майнової шкоди у розмірі 464 153,71 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги АТ «Українська залізниця» - без задоволення.

В зв`язку із тим, що ціна позову в даній справі, не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: