Справа № 216/5176/23
Провадження № 2-о/216/136/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, та затвердження договору щодо визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

03 серпня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу, та затвердження договору щодо визначення місця проживання дитини.

Заява мотивована тим, що 15 січня 2019 року заявники зареєстрували шлюб у Центрально-Міському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 18. В період шлюбі у подружжя народилося двоє дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбні відносини між сторонами припинено з березня 2023 року, подружжя втратило інтерес одне до одного, почуття любові, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивача. Причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на життя, нетотожність характерів, небажання порозумітись. Діти проживають разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться на його утриманні. Судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.07.2023, стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Між сторонами досягнуто домовленості щодо визначення місця проживання дітей, та укладено відповідний договір від 01.08.2023, який просили затвердити.

Заявники у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Письмовими матеріалами справи встановлено, що 15 січня 2019 року сторони зареєстрували шлюб у Центрально-Міському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 18. Подружжя має двоє дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб, та свідоцтвами про народження (а.с.7-9).

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

Справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження (ч. 3 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

В силу статті 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Судом встановлено, що з березня 2023 року сторони припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю і не ведуть сумісне господарство, подружжя не бажало зберегти родинні стосунки. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства.

Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, приймаючи до уваги взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд приходить до висновку, що заява в частині вимоги про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Вказаний правовий висновок відповідає постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18.

Оскільки сторонами не ставиться питання про залишення проживання дітей з батьком, матеріали справи не містять доказів наявності спору між сторонами щодо місця проживання дітей, а лише заявлено вимогу про затвердження договору, укладеного подружжям, щодо визначення місця проживання дитини від 01.08.2023, тому суд вважає, що в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 293, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 109-112 СК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, та затвердження договору щодо визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 січня 2019 року у Центрально-Міському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 18 розірвати.

Залишити ОСОБА_2 прізвище ОСОБА_5 .

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Ю.В.Онопченко