Справа № 541/2884/23
Номер провадження 2/541/809/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 вересня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

16 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була його матір`ю. Внаслідок смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 на випадок смерті залишила заповіт від 27 січня 2011 року, яким все належне їй майно заповіла позивачу. При зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за заповітом позивач отримав відмову, яка обґрунтована відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. Право власності за ОСОБА_2 на цей будинок в державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано. В зв`язку із зазначеним, позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву, в якій просив провести судове засідання у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутність.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 09 квітня 2013 року) (а.с. 9).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2013 року встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 є однією і тією ж особою, та є матір`ю позивача (а.с. 17).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 27 січня 2011 року, яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 (заповіт від 27 січня 2011 року) (а.с. 10).

До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на будинок, що підтверджується довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 02 листопада 2021 року № 847-Т (а.с. 11). На даний час отримати правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки її цивільна правоздатність як фізичної особи припинена у момент смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Згідно з випискою з книг погосподарського обліку № 3 за 1991-1995 роки по особовому рахунку № НОМЕР_2 , випискою з книг погосподарського обліку № 3 за 2001-2005 роки по особовому рахунку № НОМЕР_3 , головою домогосподарства: АДРЕСА_1 значилася ОСОБА_2 (а.с. 12, 13).

В списку власників будинків в с. Кибинці, який затверджений Кибинською сільською радою від 08 червня 1993 року, власником будинку АДРЕСА_1 зазначена ОСОБА_3 (а.с. 15-16).

Відповідно до характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами житловий будинок збудований у 1960 році, у 1968 та 1970 роках була споруджена прибудова, сарай, сарай-прибудова (а.с. 23).

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Отже, у період забудови в 1960-1970 роках домоволодіння по АДРЕСА_1 у сільській місцевості державна реєстрація об`єктів нерухомості взагалі не передбачалась. Таким чином, спадкодавцю ОСОБА_2 за життя правомірно належав будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Позивач є спадкоємцем за заповітом майна, а саме - будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , однак юридично його не оформила. ОСОБА_1 вчинив дії по прийняттю спадщини та прийняв її, подавши заяву до нотаріальної контори, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, грошові вклади, цінні папери, тому набув право і на будинок в порядку спадкування. Спадкове право позивача відповідачем не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає.

Оскільки право позивача на оформлення спадкових прав на житловий будинок померлої порушено, воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на законі і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, вирішує залишити судові витрати за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миргородської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О. М. Вірченко