Справа № 212/2089/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Саліної М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах у сумі 143941,23 грн. на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягнуті на підставі судового наказу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою він перебував у шлюбних відносинах, від яких мають спільну доньку ОСОБА_4 , яка на теперішній час є повнолітньою і мешкає з відповідачем. Сім`я з відповідачем не склалась, проте він постійно піклувався про доньку, підтримував з нею тісні родинні стосунки, забезпечував її всім необхідним, а відповідач систематично отримувала від нього та його матері ОСОБА_5 гроші на утримання дитини. До 2015 року донька проживала з відповідачкою за її місцем проживання по АДРЕСА_1 , проте у 2015 році умови проживаня погіршились і за бажанням доньки та за погодженням відповідача він забрав доньку проживати до себе. Тому з 2015 року донька мешкала з ним та його матір`ю без реєстрації і перебувала повністю на його утриманні та забезпеченні, а відповідач жодної матеріальної допомоги не надавала та займалась влаштуванням особистого життя. Наприкінці жовтня-листопада 2022 року йому стало відомо, що у відношенні нього відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року, за яким з нього стягнуто аліменти щомісячно у розмірі частини його заробітку на користь відповідача на утримання доньки. Відповідачка потайки від нього звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, при цьому ввівши суд в оману, вказала, що донька мешкає з нею і перебуває на її утриманні, в той час як з 2015 року та до січня 2023 року їх спільна донька мешкала з ним та перебувала на його утриманні, тому відповідач не мала права отримувати від нього аліменти на забезпечення їх неповнолітньої доньки.

Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та витребувано з Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) завірені належним чином матеріали виконавчого провадження, відкритого стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкритого на підставі судового наказу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року по справі № 212/5597/19.

Від представника відповідача адвоката Петрушкевич О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач повністю заперечує відомості вказані в Акті ТОВ УЮТ-2011, який наданий позивачем, оскільки ці відомості про проживання доньки з 2015 року по 2023 рік разом з позивачем є неправдивими та спростовуються Витягом з реєстру територіальної громади від 10 травня 2023 року за яким ОСОБА_3 з серпня 2004 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Діючим процесуальним законом не передбачено право чи можливості суду першої інстанції звільняти боржника від сплати заборгованості по аліментів, і враховуючи, що зі сторони позивача відсутні заходи направлені на оскарження рішення суду першої інстанції за яким з позивача як боржника стягуються аліменти, що свідчить про те, що позивач погодився з рішенням суду першої інстанції про стягнення з нього аліментів. Відповідач вважає рішення суду першої інстанції по справі № 212/5597/19 правомочним та таким, що ухвалено у відповідності до діючого законодавства України. Враховуючи викладене, просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та її представник у судове засідання повторно не з`явились, належним повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, представник відповідача адвокат Петрушкевич О.В. надав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи, у зв`язку із його участю в іншому судовому засіданні, відповідач про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

На виконання вказаних вимог закону, судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справу і проведено розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, які повторно не з`явились в судове засідання, незалежно від причин їх неявки з урахуванням наданого відзиву.

У судове засідання заявлені представником відповідача свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повторно не з`явились, причин неявки суду не повідомили, що також не є перешкодою для розгляду справи в розумінні ст.223 ЦПК України.

Третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) представника до суду не направив, письмових пояснень не надав, на виконання ухвали суду направив копії виконавчого провадження.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що позивач по справі її син, а ОСОБА_6 її онука. З 2015 року онука проживала разом із нею, її чоловіком та її сином по АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 ходила до школи, потім поступила у технікум. Її мати проживала у сусідньому будинку. У їх квартирі для онуки були виділена окрема кімната з необхідними меблям, там були її особисті речі. Крім того ОСОБА_8 перебувала на їх утриманні, вони купували їй речі, годували, а її мати, відповідач по справі, грошей не давала. ОСОБА_8 лише інколи ходила в гості до матері, а був період, коли взагалі не ходила. З лютого 2023 року онука пішла мешкати до матері, пояснюючи це тим, що мати боїться сама ночувати.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є подругою матері позивача свідка ОСОБА_5 . ОСОБА_8 це донька позивача, яка з 2015 року мешкала з батьком та бабусею, у нею була своя кімната. Вони разом обирали диван в її окрему кімнату, зробили ремонт. Коли вона приходила, ОСОБА_8 весь час була там, вона бачила, як позивач виконував з нею домашні завдання. Вона зробила висновок, що ОСОБА_8 мешкає з батьком та бабусею, оскільки вона постійно була у них вдома і поверталась туди з навчання.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є чоловіком матері позивача свідка ОСОБА_5 . ОСОБА_8 жила з ними разом в одній квартирі з 4 класу, у неї є окрема кімната. Протягом семи років ОСОБА_8 мешкала із ними і всі роки вони її утримували, купували речі тощо. До матері ОСОБА_8 ходила в гості на декілька годин, мати їй грошей ніяких не давала.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що вони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 10 травня 2023 року, ОСОБА_3 з 05 серпня 2004 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28).

За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади від 29.03.2023 року, що витребувані судом, відповідач ОСОБА_2 з 08.07.1994 року також зареєстрована зам адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

Згідно копії паспорту позивач ОСОБА_1 з 15.04.1997 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7-зворот).

Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 05 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 19 липня 2019 року (а.с.9).

24 вересня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Покровського ВДВС міста Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про прийняття на виконання судового наказу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року (а.с.10).

Згідно довідки-розрахунку про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у розмірі частини № 21044 від 01 листопада 2022 року, заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2019 року по жовтень 2022 року становить 143941,23 грн. (а.с.8).

Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі ст.8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 21 листопада 2018 року у справі № 343/860/17.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, позивач вказує, що у період з 2015 року по 2023 рік, їх з відповідачкою спільна неповнолітня донька постійно мешкала з ним та перебувала на його повному утриманні та забезпеченні.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано до суду Акт, який посвідчений майстром ТОВ УЮТ-2011 від 24 березня 2023 року у якому зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2015 року по лютий 2023 року постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 разом із батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_5 (а.с.11).

Спростовуючи вказані обставини, відповідачем також надано до суду Акт, який посвідчений майстром ТОВ УЮТ-2011 від 12 квітня 2023 року у якому зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2004 року по теперішній час проживала та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 (а.с.29).

Таким чином, сторонами надані до суду взаємовиключні за своїм змістом докази на підтвердження одних і тих самих обставин, що підлягають доказуванню у даній справі, оцінюючи які, суд керуючись своїм внутрішнім переконанням, вважає обидва наданих сторонами Акти про проживання недостовірними доказами в розумінні вимог ст.79 ЦПК України.

При цьому, єдиний документ, який приймається судом як належний доказ на підтвердження місця проживання дитини є Витяг з реєстру територіальної громади від 10 травня 2023 року, згідно якого ОСОБА_3 з 05 серпня 2004 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за адресою місця проживання матері.

Оцінюючи інші надані позивачем докази, зокрема покази свідків, суд вважає їх недостатніми для підтвердження обставин, що мають істотне значення та надають суду можливість на підставі ч.2 ст.197 СК України повністю звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Сам по собі факт періодичного проживання дитини у батька не є безумовною підставою для звільнення його від заборгованості по аліментам за відсутності належних доказів на підтвердження надання дитині матеріального утримання з боку батька у спірний період з липня 2019 року по жовтень 2021 року.

Жодних доказів на підтвердження наявності у позивача доходів, розміру отриманих ним доходів та розміру витрат, що були ним понесені на утримання дитини у спірний період, суду не надано. Натомість з показів свідків судом встановлено, що позивач мешкав АДРЕСА_2 разом із своєю матір`ю та її чоловіком, а отже наданими показами не підтвреджуються обставини перебування дитини на утриманні виключно позивача.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, дослідивши надані позивачем докази, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах, оскільки позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту перебування неповнолітньої доньки на його повному утриманні у спірний період з липня 2019 року по 2023 рік за який нарахована заборгованість, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для застосування положень ч.2 ст.197 СК України та звільнення позивача повністю або частково від сплати заборгованості за аліментами.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення спору, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 80, 81, 89, 223, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , юридична адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Федора Караманиць, буд. 37В.

Повний текст рішення складено та підписано 13 вересня 2023 року, відповідно до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України.

Суддя: М.Д. Власенко