Справа № 953/9693/21
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2023 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді - Шаренко С.Л.,
при секретарі - Реуцькій Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кактус логістика» про зміну підстави звільнення, стягнення вихідної допомоги, заборгованості по заробітній платі, стягненні середнього заробітку,-
встановив:
Відповідач ТОВ «Кактус логістик», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду позовної заяви, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не направив, а тому суд вважає за можливе розглянути позовну заяву за відсутності представника відповідача, за наявними доказами.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст..233 ч.1 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Ч.2 цієї статті встановлює, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Оскільки сама позивачка ОСОБА_1 видавала 19.11.2020 р. наказ № 3 про своє звільнення, сама долучила його копію до позовної заяви, суд вважає, що вона достеменно знала про своє звільнення в день звільнення, тобто 19 листопада 2020 року. Враховуючи вказане, останнім днем звернення до суду за захистом своїх порушених прав при звільненні було 19 лютого 2021 року, натомість позивачка звернулася з позовною заявою 20 травня 2021 року шляхом подачі документів засобами почтового зв`язку. Позивачка просить поновити строк для звернення до суду і зазначає, що вона намагалася врегулювати спір у досудовому порядку, для чого 17.02.2021 р. зверталася з заявою до Держпраці про можливі порушення вимог законодавства при її звільненні. Відповідь вона отримала тільки 24.03.2021 р. Суд вважає можливим поновити строки для звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою, оскільки позивачка дійсно вживала заходи позасудового врегулювання конфлікту, крім того, в державі були запровадженні карантинні обмеження в зв`язку з поширенням коронавіруса COVID-19.
Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «КАКТУС ЛОГІСТИКА» (код 43832386) займається економічною діяльністю:інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах;оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням,деталями до нього. Представництво юридичної особи станом на 24.11.2020 р. здійснював її керівник - ОСОБА_2 (а.с.8-9).
22.09.2020 р. ОСОБА_1 звернулася до засновника ТОВ «Кактус логістик» ОСОБА_3 з заявою про призначення її на посаду директора ТОВ «Кактус логістика» з 25.09.2020р. з окладом згідно штатного розкладу (а.с.18). Рішенням № 01 від 22.09.2020 р. засновника ТОВ «Кактус логістика» ОСОБА_1 призначена на посаду директора ТОВ «Кактус логістика» з 25.09.2020р. , з окладом згідно штатного розкладу (а.с.19). Наказом №01/09-20 від 25.09.2020 р. директор ТОВ «Кактус логістика» встановлено, що ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків директора з 25.09.2020р., з окладом згідно штатного розкладу (а.с.20). Наказом №2 від 25.09.2020р.директор ТОВ «Кактус логістика» Казаку І.М. директор ТОВ «Кактус логістика» Казаку І.М. відбула у відпустку без збереження заробітної плати на період оголошення карантину з 25 вересня 2020 р. по 19 листопада 2020 р., на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавіруса COVID-19від 11.02.2020 р. №21 (із змінами, внесеними постановою КМУ від 26.08.2020 р. №760) (а.с.21). Рішенням учасника ТОВ «Кактус логістика» від 19.11.2020 р. ОСОБА_1 звільнена з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Кактус логістика» з 19 листопада 2020 р. (а.с.22). Наказом №3 від 19.11.2020 р. директора ТОВ «Кактус логістика» Казаку І.М. склала з себе обов`язки директора ТОВ «Кактус логістика» 19 листопада 2020 року за угодою сторін, відповідно до п.1ст.36 КЗпП України (а.с.23). Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 ТОВ «Кактус логістика» є першим місцем роботи ОСОБА_1 , про це свідчить дата заповнення трудової книжки 25 вересня 2020 року та наявні 2 записи ТОВ «Кактус логістика»: 1) від 25.09.2020 р. про призначення на посаду директора підприємства; 2) від 19.11.2020р.про звільнення з посади директора підприємства за угодою сторін, згідно п.1ст. 36 КЗпП (а.с.24-25). З Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що ОСОБА_1 за період з 1 по 4 квартали 2020 року доходи не отримувала ( а.с.26).
Згідно повідомлення Головного управління Держпраці у Харківській області від 24.03.2021 р на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що Головним управлінням Держпраці проведено позаплановий захід державного контролю ТОВ «Кактус логістика» з питань можливого порушення трудового законодавства. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 з 25.09.2020 р. приступила до виконання обов`язків директора ТОВ « Кактус логістик» з окладом згідно штатного розпису, на підставі особистої заяви від 25.09.2020 р., рішення засновника Товариства № 01. Згідно з наказом директора ТОВ № 2 від 25.09.2020р. ОСОБА_1 з 25.09.2020 р. по 19.11.2020 р. відбула у відпустку без збереження заробітної плати на період оголошення карантину. Нарахування та виплата ОСОБА_1 заробітної плати за період з 25.09.2020 р. по 19.11.2020 р. не проводилося.
Внаслідок запровадження на території України гострої респіраторної хвороби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 р.( із змінами, внесеними постановою КМУ від 26.08.2020 р. №760) фінансово-господарська діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Кактус логістик» з моменту реєстрації не проводилася, банківські рахунки не відкривалися, директор ОСОБА_1 видала наказ про надання відпустки без збереження заробітної плати на час карантину. В період відпустки без збереження заробітної плати з 25 вересня по 19 листопада 2020 року зарплата ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася.
Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 як директор ТОВ «Кактус логістика» жодного дня не працювала, оскільки в день прийняття її на роботу 25 вересня 2020 року, вона видала наказ про свою відпустку до 19 листопада 2020 року без збереження заробітної плати, а 19.11.2020 р. склала з себе обов`язки директора за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Таким чином, позивачка немає права на винагороду, оскільки жодного дня не виконувала роботу як директор ТОВ «Кактус логістика». Не обґрунтованим є вимоги позивачки ОСОБА_1 щодо зміни підстав звільнення, оскільки з наданих позивачкою документів вбачається, що вона як директор ТОВ «Кактус логістика» видала 19.11.2020 р. по складання повноважень і звільнення за угодою сторін. Звільнення працівника на підставі ст.. 40 КЗпП України може бути ініційоване лише роботодавцем тільки у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Разом з тим, суду не надано доказів того, що тільки засновник ТОВ «Кактус логістика» мав бажання звільнити ОСОБА_1 та що в товаристві на 19.11.2020 р. були зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Натомість, надані докази свідчать про двостороннє бажання працівника ОСОБА_1 та її роботодавця ТОВ «Кактус логістика» на звільнення позивачки, яке оформлене угодою про її звільнення на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.
Ст. 116 КЗпП України встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст..117КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 жодного дня у ТОВ «Кактус логістика» не працювала, а тому у відповідача відсутній обов`язок по сплаті розрахунку при звільненні, компенсаційних виплат, вихідної допомоги, середнього заробітку за час начебто затримки у розрахунку. Між сторонами не укладалася угода відповідно до якої позивачка могла б розраховувати на отримання зазначених винагород без фактичного виконання трудових обов`язків. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки суд зазначає, що позивачка як директор ТОВ «Кактус логістика» та посадова особа, яка видавала наказ про власне звільнення, повинна була належним чином оформити трудову книжку на своє ім`я, засвідчити підпис печаткою та забрати трудову книжку. Факт того, що трудова книжка залишилася у ТОВ «Кактус логістика» з волі її власниці ОСОБА_1 , підтверджується листом директора ТОВ «Кактус логістика» Коваленко В.О. від 22.04.2021 р.(а.с.32), а тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки у видачі трудової книжки не ґрунтується на законі.
Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України в ідшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки позивачкою не доведено, що відповідач порушив її законні права, то позовні вимоги щодо відшкодування 10 000 гр. моральної шкоди не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна надати докази на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що позивачкою не надані переконливі докази на обґрунтування заявлених позовних вимог, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог повністю. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю, то судові витрати витрати на правничу допомогу, не підлягають відшкодуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 4,10-12, 76-81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, ст..ст.36, 40, 94, 116, 117, 233, 234, 237-1 КЗпП України, суд,-
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Суддя : С.Л. Шаренко