ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6943/23 Справа № 204/1078/21 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А.І. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю. Бі. Ай-Кооп» та ОСОБА_1 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю. Бі. Ай-Кооп» та ОСОБА_1 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 травня 2020 року інспектором УПП в Дніпропетровській області відносно водія належного позивачу транспортного засобу «Інфініті», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було складено протокол № 115697 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, який було скеровано до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська для прийняття рішення. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року у справі № 201/9342/20 було призначено судову комплексну автотехнічну експертизу, проведення якої доручено НДЕКЦ.

24 вересня 2020 року експертом складено висновок № 3178-20, відповідно до якого в діях водія транспортного засобу «Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , вбачається невідповідність вимогам п. 16.12 ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Водій транспортного засобу «Інфініті Q50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в дорожній обстановці мав перевагу на першочерговий рух. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року у справі № 201/9342/20, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року, провадження відносно водія ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Під час вказаної дорожньо-транспортною пригоди автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень, вартість матеріального збитку якого, відповідно до висновку експерта № 3204/20/20 від 21 квітня 2020 року, становить 195546 гривень 60 копійок. Фактичні витрати позивача на ремонт пошкодженого транспортного засобу склали 173 871 гривня 20 копійок. Оскільки водій транспортного засобу Інфініті Q50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в дорожньо-транспортній пригоді не винен, а дії водія транспортного засобу «Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідача ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність, якого застрахована ПАТ «СГ «Ю. Бі. Ай-Кооп», перебувають у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною, позивач звернувся до його страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

ПАТ «СГ «Ю. Бі. Ай-Кооп» відмовила позивачеві у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що оскільки вина у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не встановлена відповідною постановою, то підстави для визнання вказаної події страховим випадком відсутні. Вважає, що страховик дійшов хибного висновку, оскільки протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиним доказом вини особи, натомість дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, тому це є страховим випадком.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути на свою користь з ПАТ «СГ «Ю. Бі. Ай-Кооп» - суму страхового відшкодування у розмірі 99000 гривень, з ОСОБА_1 - суму понесених матеріальних збитків у розмірі 74871 гривня 20 копійок, а також стягнути з відповідачів витрати на проведення експертизи у розмірі 3000 гривень, разом із витратами на правову допомогу у розмірі 8500 гривень.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю. БІ. АЙ-КООП» та ОСОБА_1 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю. БІ. АЙ-КООП» на користь ОСОБА_2 несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 99000 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальний збиток, в розмірі 74871 гривня 20 копійок.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю. БІ. АЙ-КООП» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 870 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 870 гривень.

Стягнуто з Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю. БІ. АЙ-КООП» на користь ОСОБА_2 судові витрати на проведення експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на проведення експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю. БІ. АЙ-КООП» на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у сумі 8250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у сумі 8250 (вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року у справі № 204/3215/20 , яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року провадження відносно водія ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення (том 1, а. с. 47).

З вказаної постанови вбачається, що 14 березня 2020 року у 14 годині 52 хвилини по вул. Енергетичній у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Інфініті Q50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ., під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та відносно водія транспортного засобу «Інфініті Q50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ., ОСОБА_3 складено адміністративний протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП серії ДПР18 № 115697 від 15 травня 2020 року. 20 липня 2020 року у справі № 204/3215/20 призначено судову комплексну автотехнічну експертизу, проведення якої доручено НДЕКЦ.

24 вересня 2020 року за результатами проведеної експертизи експертом складено висновок № 3178-20, відповідно до якого водій автомобіля «Шевроле Лачетті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у даній дорожній обстановці, що склалася, повинен був надати автомобілю «Інфініті Q 50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , дорогу, що регламентовано вимогами п. 16. 12 ПДР. Водій автомобіля «Інфініті Q 50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в дорожній обстановці мав перевагу на першочерговий рух. Якщо водій автомобіля «Інфініті Q 50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпочав виконувати обгін до дорожньої розмітки 1.6, то в даній обстановці він повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12. 3 ПДР. Якщо водій автомобіля «Інфініті Q 50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпочав виконувати обгін після початку дорожньої розмітки 1.6, то в даній обстановці він повинен був діяти у відповідності з вимогами Глави 34 ПДР України дорожня горизонтальна розмітка 1.1 та п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху України. Перед виїздом на рівнозначне перехрестя водій автомобіля «Шевроле Лачетті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортну пригоду діючи відповідно до вимог 16.12 ПДР, надавши дорогу автомобілю «Інфініті Q50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який праворуч по відношенню до автомобіля «Шевроле Лачетті». Питання про наявність (або відсутність) у водія автомобіля «Інфініті Q 50», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_3 технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем «Шевроле Лачетті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , може бути вирішене в умовній формі. Якщо водій автомобіля «Інфініті Q 50», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , розпочав виконувати обгін після початку дорожньої розмітки 1.6, то в даному варіанті розвитку обстановки він мав би технічну можливість запобігти ДТП, діючи у відповідності вимогами Глави 34 ПДР України дорожня горизонтальна розмітка 1.1 п.14.6 «а» Правил дорожнього руху України, тобто не здійснюючи маневр обгону перехресті. Якщо водій автомобіля «Інфініті Q 50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 розпочав виконувати обгін до дорожньої розмітки 1.6, то в даному варіанті розвитку обстановки для вирішення питання експерту необхідно надати додаткові вихідні дані наведені у дослідницькій частині. З урахуванням об`єму вихідних даних, які містяться в постанові суду та наданих матеріалах адміністративної справи, в діях водія автомобіля «Шевроле Лачетті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.12 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинні зв`язку з дорожньо-транспортною подією. Якщо водій автомобіля «Інфініті Q50», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 розпочав виконувати обгін після початку дорожньої розмітки 1.6, то в даному варіанті розвитку обстановки в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідності вимог Глави 34 ПДР України (в частині дорожньої горизонтальної розмітки 1.1) та п.14.6 (а) ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Якщо водій автомобіля «Інфініті Q50», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , розпочав виконувати обгін до дорожньої розмітки 1.6, то в даному варіанті розвитку обстановки питання відповідності дій ОСОБА_4 вимогам п.12.3 ПДР України, та (в разі невідповідностей) визначення знаходження їх у причинному зв`язку з ДТП експертним шляхом на даному етапі дослідження не надається можливим (без надання експерту додаткових вихідних даних, наведених у дослідницькій частині по питанням № 3 та 4).

Вказаний висновок експерта складений на виконання вимог постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року у справі № 204-3215/20, експерт ДНДІСЕ Хабло С.А. безпосередньо попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 384 та 385 КК України під підпис, сам висновок в судовому порядку сторонами не оскаржувався, а відтак суд доходить висновку, що вказаний висновок експерта є належним доказом у справі.

15 квітня 2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська винесено постанову про закриття провадження у справі № 204/1814/20 (провадження 3/204/1246/20) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (а. с. 36-38), за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, судом у вказаній постанові зазначено: «В судовому засіданні судом було досліджено: схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 14 березня 2020 року, відповідно до якої зафіксована ділянка місцевості, на якій сталася ДТП, місце розташування транспортного засобу; письмові пояснення ОСОБА_1 від 14 березня 2020 року, відповідно до яких 14 березня 2020 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_2 , разом з пасажирами, а саме дружиною ОСОБА_5 , другом ОСОБА_6 , рухались по Енергетичному провулку зі сторони вул. Будівельників, виїжджаючи на вул. Енергетичну, впевнився в безпеці маневру, а саме подивився вліво почав рух, повертаючи вправо, перед тим, як здійснити поворот, він подивився вправо та побачив, як автомобіль INFINITI Q50, номерний знак НОМЕР_1 , рухався по зустрічній смузі, рухався на великій швидкості, при цьому на даній ділянці дороги розташований пішохідний перехід, суцільна лінія дорожньої розмітки, а також бугор, вище вказаний автомобіль здійснив зіткнення, в результаті чого його автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками; письмові пояснення ОСОБА_3 від 14 березня 2020 року, відповідно до яких він 14 березня 2020 року близько 14 години 55 годин рухався по вул. Енергетична в напрямку вул. Богдана Хмельницького, в районі будинку № 18, рухався на автомобілі марки INFINITI Q50, номерний знак НОМЕР_1 , отримав удар в бік від автомобіля Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого його автомобіль винесло на зустрічну полосу (узбіччя). Внаслідок отриманого від автомобіля Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_2 , його автомобіль отримав механічні пошкодження лівої сторони, переднього лівого крила, лівих водійських дверей, лівих пасажирських дверей, заднього лівого крила, лівого порогу; фото таблицю; покази свідків які були опитані адвокатом за їх згодою, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до яких вони вказують, що 14 березня 2020 року о 14 годині 50 хвилин перебуваючи в якості пасажирів рухались в салоні автомобіля Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Вони рухались по пров. Енергетичному з боку вул. Будівельників в напрямку вул. Енергетичної. По переду них в тому ж напрямку транспортні засоби не рухались. Вони направлялись на вул. Робочу, де на перехресті з вул. Енергетична їм потрібно було здійснити маневр повороту вправо. Коли вони під`їжджали до перехрестя з вул. Енергетичною то вони зупинились перед проїжджою частиною дороги і ОСОБА_1 , подивився ліворуч та праворуч, щоб переконатись у безпечності маневру. На даному перехресті дорожніх знаків не було, тому це перехрестя є нерегульованим перехрестям рівнозначних доріг. В ту мить в правій крайній смузі рухались автомобілі один за одним зі швидкістю приблизно 30-50 км/год., а з лівої сторони автомобілів не було. На вул. Енергетичній передбачений рух в двох напрямках, по одній смузі в кожному. Під час того як ОСОБА_1 здійснював маневр повороту вправо, вони раптово побачили, як один із автомобілів який рухався з права наліво, а саме автомобіль INFINITI Q50, номерний знак НОМЕР_1 , виїхав на зустрічну смугу і дуже швидко прискорив свій рух та почав в подальшому рухатись по зустрічній смузі прямолінійно не гальмуючи, тим самим виїхав на ту смугу, куди вже вони почали виїжджати. В момент початку зміни напрямку руху на зустрічну смугу руху автомобілем INFINITI Q50, вони вже здійснювали рух по вул. Енергетичній. ОСОБА_1 відразу ж застосував всі можливі міри щоб уникнути зіткнення з автомобілем INFINITI Q50, однак уникнути зіткнення не вдалось.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із наданих фототаблиць з місця ДТП, схеми місця ДТП, водій ОСОБА_1 виїжджав не з прилеглої території, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а виїхав з провулку Енергетичного на вул. Енергетичну, що є нерегульованим перехрестям рівнозначних доріг, вказані обставини також підтверджує особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а також свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а отже ОСОБА_1 п.10.2 ПДР порушено не було».

Приймаючи рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення, суд послався на те, що водій ОСОБА_1 виїжджав з пров. Енергетичного на вул. Енергетичну, що є нерегульованим перехрестям рівнозначних доріг.

З даним висновком погодився й суд апеляційної інстанції, вказавши на наступне: «Відповідно до п. 10.2 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає. Прилеглою територією є та територія, що прилягає до краю проїжджої частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду на них. Зі схеми місця події та фото таблиці до неї вбачається, що ОСОБА_1 виїжджав на проїжджу частину вул. Енергетичній не з прилеглої території двору, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а з пров. Енергетичний, який є проїзною частиною дороги, як це було встановлено і вказано в протоколі інспектором поліції. Із цієї ж схеми видно, що на даній ділянці дороги відсутній знак 2.1 - дати дорогу, натомість там присутні знак 5.35.1 пішохідний перехід, знак 1.11 пагорб, також присутня штучна нерівність, що підтверджує, що дане перехрестя є нерегульованим перехрестям рівнозначних доріг. Даний факт знайшов своє підтвердження в поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ».

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована страховою компанією ПАТ «СГ «Ю. Бі. Ай-Кооп» на підставі полісу № АО/0161969 .

17 березня 2020 року позивач звернувся до ПАТ «СГ «Ю. Бі. Ай-Кооп» із заявою-повідомленням від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди за полісом ОСЦПВ ВНТЗ та виплату страхового відшкодування .

05 серпня 2020 року ПАТ «СГ «Ю. Бі. Ай-Кооп» надано відповідь позивачу за вихідним № 1169 , з якої вбачається, що судом було встановлено відсутність вини водія автомобіля «Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , в настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 березня 2020 року, що свідчить про відсутність події і складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому правові підстави для визначення заявленої події страховим випадком та відповідно виплати страхового відшкодування за вказаною подією відсутні.

29 грудня 2020 року представник ОСОБА_2 адвокат Чіп Я.М., звернувся до АТ «СГ «Ю. Бі. Ай-Кооп» із заявою про перегляд рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, яке було прийнято та повідомлено ОСОБА_2 листом № 1169 від 05 серпня 2020 року (а. с.20).

21 квітня 2020 року судовим експертом Дроздовим Ю.В., за заявою позивача, складено висновок експерта № 3204/20/20 (автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ) (а. с. 25-35). Із вказаного висновку вбачається, що: вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 332274 гривні 24 копійки; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, пошкодженого в наслідок ДТП, транспортного засобу складає 195546 гривень 60 копійок; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу (без ПДВ) складає 173033 гривні 61 копійка; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу пошкодженням після ДТП становить 195546 гривень 60 копійок.

01 липня 2020 року між ФОП « ОСОБА_7 » та ОСОБА_2 укладено наряд-замовлення № КР-00031115 щодо заміни та встановлення запасних частин на транспортний засіб «Інфініті Q50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 21), відповідно до якого вартість робіт, запасних частин і матеріалів становить 173871 гривню 20 копійок.

20 липня 2020 року ФОП « ОСОБА_7 » та ОСОБА_2 підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № КР-0003115 щодо виконання робіт, встановлення запасних частин, ПММ на транспортний засіб «Інфініті Q50», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на загальну суму 173871 гривню 20 копійок (а. с. 22), що підтверджується товарними чеками № КР-0000001 від 23 листопада 2020 року на суму 36100 гривень, № КР-0000001 від 24 листопада 2020 року на суму 49011 гривень, № КР-0000001 від 26 листопада 2020 року на суму 46736 гривень та № КР-0000001 від 20 листопада 2020 року на суму 42024 гривні 20 копійок ( а. с. 23-24).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц.

Закон не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 640/14169/17.

Згідно з вимогами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Нормою ч. 3 ст. 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Приписами ч. 1 ст. 990 ЦК України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено те, що, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Приписами ст. 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 Верховний Суд вказав на те, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року у справі № 204/3215/20 у справі щодо ОСОБА_3 провадження закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Розглядаючи справу, суд дійшов висновку про те, що висновок експерта підтверджує причинний зв`язок між діями водія ОСОБА_1 та виникненням ДТП, в той час як у діях ОСОБА_3 такого зв`язку між виникненням ДТП не вбачається. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2020 року постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року у справі № 204/3215/20 залишено без змін. Крім того, встановлено, що відносно водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, а постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2020 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, провадження відносно останнього закрито, з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, однак виключно з тих підстав, що працівниками поліції не вірно було кваліфіковано дії ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував відповідач ОСОБА_1 , забезпечена договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0161969 укладеного ОСОБА_9 з ПАТ «СГ «Ю. Бі. Ай-Кооп».

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Приписами ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Так, зокрема, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку (зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено виключний перелік підстав для відмови у здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) й до вказаного переліку не віднесено відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Верховним Судом у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок про те, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. Також встановлено те, що виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування у встановлений договором строк є обов`язком страховика.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, факт дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 14 березня 2020 року о 14 годині 52 хвилини по вул. Енергетичній у м. Дніпрі за участі транспортного засобу «Інфініті», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що право власності на який належить позивачу, та «Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , дії якого, з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Як зазначено у висновку експерта № 3178-20 від 24 вересня 2020 року у справі № 204/3215/20, що міститься в матеріалах справи, в діях водія автомобіля «Шевроле Лачеті», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 вбачається не відповідність вимогам п. 16.12 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), підстав відступати від яких суд не вбачає.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам роз`яснено, що у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

Приписами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17.

У постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц Верховний Суд, з-поміж іншого, зробив висновок про те, що всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється і страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, що мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Відповідно до висновку судового експерта № 3204/20/20, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 332274 гривні 24 копійки; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, пошкодженого в наслідок ДТП, транспортного засобу складає 195546 гривень 60 копійок; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, пошкодженого в наслідок ДТП, транспортного засобу (без ПДВ) складає 173033 гривні 61 копійка; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу пошкодженням ДТП становить 195546 гривень 60 копійок.

Фактичні витрати позивача на відновлення транспортного засобу після ДТП становлять 173871 гривня 20 копійок.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних с у передбачених цим Кодексом випадках.

Розмір завданого майнового збитку позивачем розраховано відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що становить 173871 гривню 20 копійок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , застрахована у ПАТ «СГ «Ю. Бі. Ай-Кооп» на суму 100000 гривень, франшиза 1000 гривень, у виплаті страхового відшкодування позивачу відмовлено неправомірно, то з ПАТ «СГ «Ю. Бі. Ай-Кооп» на користь позивача підлягає стягненню невиплачена сума страхового відшкодування у розмірі 99000 гривень, виходячи із розрахунку 100000 гривень 1000 гривень франшиза. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь позивача становить 74871 гривня 20 копійок.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

На підставі наведеного та враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду, які б були підставою для його скасування, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: