Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1322/23

Номер провадження: 2-о/511/58/23

"15" вересня 2023 р. Роздільнянський районний суд одеської області в складі: головуючого судді Теренчук Ж. В.

секретаря судового засідання Ніколас С.О.,

представника заявника Фунтасової А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Роздільна Одеської області в режимі відеоконференцзв"язку клопотання заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про закриття провадження у справі по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і 13 листопада 1991 року.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.05.2023 року провадження по справі відкрито.

30.06.2023 року на адресу суду від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшли пояснення , в яких, заперечуючи впершу чергу по суті справи проти встановлення даного факту, заявник також вважав, що оскільки вони заперечують проти задоволення заяви, існує по даній справі спір про право, у зв`язку з чим просили закрити провадження у даній справі.

Представник заявника заперечувала проти закриття провадження у справі, так як вважає, що вимоги ОСОБА_1 належить розглядати в окремому провадженні.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст. 256, яка змінена на ст. 315 ЦПК, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р., 13 листопада 1991 року.

Відтак , виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 року.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про відсутність спору про право, оскільки необхідність встановлення факту постійного проживання на території України входить до переліку юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, встановлення вказаного факту чи його не підтвердження у судовому порядку, не породжує спір про право, а може лише підтвердити факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, а не подальше вирішення спору про право.

Також відповідно до Положення про Державну міграційну службу України (ДМС) цей орган є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Тому встановлення даних фактів судом за зверненням заявника ніяким чином не порушує права ГУ ДМС України в Одеській області, який відповідно до закону має лише повноваження, надані йому державою в сфері міграційної політики.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ГУ ДМС України в Одеській області про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя: Ж. В. Теренчук