Провадження № 2/127/2273/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 , про зобов`язання припинити дії щодо використання квартири не за призначенням та дії щодо порушення правил утримання тварин, а саме: заборонити утримувати тварин (котів) у квартирі у кількості, що перевищує одну тварину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про зобов`язання припинення дії щодо використання квартири не за призначенням та дії щодо порушення правил утримання домашніх тварин, а саме: заборонити утримувати тварин (котів) у квартирі АДРЕСА_1 у кількості, що перевищує одну тварину.

Свій позов ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 та є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 . Як зазначає позивачка, ОСОБА_2 протягом тривалого часу створює нестерпні умови проживання в їхній спільній квартирі, так як утримує більше 10 котів, чим порушує умови співжиття та санітарні правила утримання тварин. Внаслідок вчинення відповідачкою вказаних дій позивачка потерпає від звірячих бійок між котами та нестерпного запаху екскрементів цих тварин. На неодноразові прохання позивача припинити вказані дії, відповідачка вчиняє скандали, а тому з метою припинення протиправної поведінки відповідачки вона та її син ОСОБА_3 неодноразово звертались до Вінницької міської ради, однак, жодних конкретних дій з боку міської влади вчинено не було. Також, звернення були направленні до Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з приводу вчинення відповідачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 КУпАП, нащо було отримано відповідь про проведення з останньою бесіди профілактичного характеру про неприпустимість протиправної поведінки та попереджено останню про адміністративну відповідальність. При цьому, в даній відповіді зазначено, що при огляді спірної кварти було виявлено 14 котів та кішок. Також, скарга була направлена голові ОСББ «Грибоєдова 3» із відповіді якої слідує, що з даного приводу до ОСББ також звертались ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . За викладених обставин позивачка просила зобов`язати ОСОБА_2 припинити дії щодо використання квартири не за призначенням та дії щодо порушення правил утримання домашніх тварин, а саме: заборонити утримувати тварин (котів) в квартирі АДРЕСА_1 у кількості, що перевищує одну тварину, на підставі положень ст. 16, 319, 386 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України, Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», Правил благоустрою території міста Вінниці, затверджених рішенням Вінницької міської ради від 01 березня 2011 року №104, зі змінами.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив, а також залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 та зобов`язано позивача в 2-х денний строк з дня вручення цієї ухвали направити третій особі копію додатків до позовної заяви, а докази такого направлення надати суду до початку розгляду справи по суті.

03 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на позов в якому зазначила, що вона дійсно має власну домашню тварину, а саме одного кота, який протягом року ні разу не виходив із належної її кімнати, яка виділена їй в користування рішенням суду, а тому твердження позивача про котячі бійки не відповідають дійсності. При цьому вказує, що позивачем у підтвердження обставин, наведених у позовній заяві, не надано доказів щодо наявності у неї тварин та доказів неналежного їх утримання. Вказані дії позивача, на думку відповідачки, є наслідком розподілу спірної квартири під час якого за рішенням суду її було виділено найбільшу кімнату. У зв`язку з чим її мати та рідний брат всіляким чином намагаються змусити її продати вказану кімнату або покинути дане приміщення шляхом морального тиску за допомогою різних скарг, заяв та інших звернень до поліції та органів самоврядування. Крім того, посилання позивача на наявність скарг від сусідів теж не відповідають дійсності, так як відповідачка перебуває з ними в дружніх відносинах та останні жодних зауважень з приводу антисанітарних умов тамбурного приміщення зроблено не було. Запахів смороду на що вказує позивач теж не має. Що стосується заяви ОСОБА_5 дана заява не містить ні дати, ні підпису автора, а тому є такою, що викликає сумніви у її походженні. Також є не належним доказом звернення-повідомлення за підписом позивача та третьої особи до Вінницької міської ради від 13 грудня 2021 року, так як він не підтверджений, а ні вихідним штампом чи фактом його отримання адресатом, а ні наданою на нього відповіддю. Відповідачка також зазначає, що вона забезпечує належний догляд свого улюбленця, а також дотримується санітарно-гігієнічних норм експлуатації житлового приміщення та норм співжиття.

Третя особа своїм правом на надання пояснень не скористалася. 06 вересня 2023 року до суду надійшла заява третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про долучення ряду доказів. Однак відповідно до положень ч. 8 ст. 83 ЦПК України надані ОСОБА_3 докази не можуть бути прийняті судом, зважаючи на їх подання поза межами встановлено ухвалою суду від 14 липня 2023 року строку та відсутності поважності причин їх ненадання у визначений строк.

Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом установлено, що згідно копії свідоцтва на право власності на житло від 30 січня 1999 року, виданого виконком Вінницької міської ради на підставі рішення від 30 січня 1999 року № 8-1, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках по 1/3 кожному. Право власності зареєстроване Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 15 травня 2010 року, реєстраційний номер 30428956, номер запису 1500/39995 в книзі 441 (а.с.10-12).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 липня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Болотновою М. М. та зареєстровано в реєстрі за № 1-1543, слідує, що ОСОБА_3 успадкував після смерті батька ОСОБА_7 1/9 частку вищевказаної квартири.

Отже співвласниками квартири АДРЕСА_1 є: позивачка ОСОБА_1 , якій належить 1/18 частки вищевказаної квартири, так як останній належало 1/3 частки спірної квартири на підставі свідоцтва на право власності на житло від 30 січня 1999 року, яке видане виконком Вінницької міської ради на підставі рішення від 30 січня 1999 року № 8-1, однак 7/18 частки спірної квартири в межах частки, яка їй належала була подарована ОСОБА_3 ; відповідачка ОСОБА_2 , якій належить 4/9 частки вищевказаної квартири з огляду на те, що останній на підставі свідоцтва на право власності на житло від 30 січня 1999 року, яке видане виконком Вінницької міської ради на підставі рішення від 30 січня 1999 року № 8-1 належало 1/3 частки спірної квартири та остання також успадкувала 1/9 частку спірної квартири після смерті батька ОСОБА_7 ; та ОСОБА_3 , якому належить частка спірної квартири з огляду на те, що 7/18 частки даної кватири він отримав в дарунок від ОСОБА_1 , а 1/9 частку успадкував після смерті батька ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 липня 2010 року посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Болотновою М. М., зареєстровано в реєстрі за № 1-1543.

Вказані обставини також були встановлені судом в цивільній справі № 127/13545/20.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2020 року у справі № 127/13545/20 позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСББ «Грибоєдова-3» про встановлення порядку користування та поділ особового рахунку задоволено, встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: виділено у володіння і користування ОСОБА_3 (власника частки квартири) та ОСОБА_1 (власника 1/18 частки квартири) кімнату площею 11,2 кв.м. разом з балконом на плані 125-8), кімнату площею 9,4 кв.м. (на плані 125-4); виділено у володіння та користування ОСОБА_2 (власника 4/9 часток квартири) кімнату площею 16,7 кв. м. (на плані 125-5); залишено в спільному користуванні співвласників квартири ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такі приміщення: коридор площею 7,9 кв.м (на плані 125-1), коридор площею 3,3 кв.м (на плані 125-9), комору (кладову) площею 1,0 кв.м (на плані 125-2), кухню площею 8,5 кв.м (на плані 125-3), туалет площею 1,1 кв.м (на плані 125-6), ванну кімнату площею 2,5 кв.м (на плані 125-7), частину підвалу піл сарай площею 1,8 кв.м. Зобов`язано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грибоєдова-3» провести розподіл особового рахунку № НОМЕР_1 відповідно до умов вищезазначеного порядку користування квартирою АДРЕСА_1 та вирішено питання щодо розподілу судових витрат(а.с.13-18).

За твердженням ОСОБА_1 , підставою звернення до суду з даною позовною заявою стало створення відповідачкою нестерпних умов для її проживання в належній сторонам на праві спільної часткової власності квартирі, що порушує її право на користування квартирою.

Позивачка вказує, що з метою припинення протиправної поведінки відповідачки, позивачка та її син ОСОБА_3 неодноразово звертались до різних установ.

Як слідує з матеріалів справи, згідно листавідповіді Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради від 24 грудня 2021 року №К0-01-153834/01-20 ОСОБА_3 звертався до департаменту з приводу утримання тварин в спірній квартирі, однак, департаментом було запропоновано дане питання вирішити в судовому порядку, так як чинним законодавством не передбачено вжиття заходів адміністративного впливу до власників тварин (котів), які утримуються у належних їм приміщенням (а.с.30).

09 листопада 2021 року адвокатом Геращенко Т. В. направлений адвокатський запит до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з приводу відмови внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення відносної неї домашнього насильства її донькою ОСОБА_2 .

У відповідь на цей адвокатський запит листом від 12 листопада 2021 року № Г-243аз/200/01-21 Вінницьким РУП ГУНП у Вінницькій області повідомлено, що відомості щодо звернень ОСОБА_1 , які надходили до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області з приводу вчинення відносної ОСОБА_1 домашнього насильства її донькою ОСОБА_2 , відсутні (а.с.31-32);

Матеріали справи містять адвокатський запит від 11 листопада 2021 року адресований ОСББ «Грибоєдова 3» щодо надходжень скарг від інших співмешканців будинку АДРЕСА_2 по факту утримання в квартирі АДРЕСА_3 вищевказаного будинку великої кількості домашніх тварин.

Листом від 03 листопада 2022 року за № 020 ОСББ «Грибоєдова 3» повідомило, що з даного приводу до ОСББ звертались ОСОБА_1 15 жовтня 2022 року та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 21 жовтня 2022 року, а також ОСОБА_6 24 жовтня 2022 року (а.с.33-34).

Із відповідей Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 02 лютого 2023 року, 02 листопада 2022 року та 07 листопада 2022 року на звернення ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та Київського відділення поліції ВВП ГУНП у Вінницькій області від 22 грудня 2020 року на звернення ОСОБА_3 , слідує, що з ОСОБА_11 проведено бесіду профілактичного характеру про неприпустимість протиправної поведінки, попереджено про адміністративну відповідальність. Крім того, під час проведення вищевказаної бесіди остання зобов`язалась найближчим часом знайти притулок для своїх тварин Також у вказаних відповідях датованих листопадом 2022 року зазначено, що під час відвідування адреси проживання ОСОБА_12 , а саме: АДРЕСА_4 дійсно виявлено, що остання в даній квартирі утримує більше чотирнадцять котів та кішок (а.с.39-43).

15 та 24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зверталися до голови ОСББ «Грибоєдова 3» із скаргою щодо утримання ОСОБА_2 за місцем проживання більше 10 котів за якими остання не здійснює належного догляду у зв`язку з чим в квартирі антисанітарія та сморід, який відчутно в тамбурі (а.с.44-45).

Згідно відповідей ОСББ «Грибоєдова 3» від 03 листопада 2022 року № 015, №016, №017, №018 адресованих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 ОСББ повідомило, що останнє не наділено повноваженнями для вирішення питання про порушення правил утримання собак та котів власником квартири АДРЕСА_1 та запропоновано звернутись до компетентних органів (а.с. 46-49).

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження», Правилами благоустрою території міста Вінниці, затвердженими рішенням Вінницької міської ради від 01 березня 2011 року №104, зі змінами.

Відповідно до ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Частина 2 статті 7 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачає, що умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби. Кількість тварин, що утримуються обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм експлуатації житлового приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття.

Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування (ч. 2 цієї норми Закону).

Дозволяється утримувати домашніх тварин у квартирах, де проживає кілька сімей, лише за письмовою згодою всіх мешканців квартири. При цьому не дозволяється утримувати домашніх тварин у місцях загального користування (ч. 7 ст. 9 Закону).

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у ст. 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин (ч.8 ст. 9 цього Закону).

Відповідно до абз. 7 п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний, зокрема, дотримуватися правил утримання тварин у домашніх умовах; утримувати тварин у квартирі, де проживають співвласники або наймачі (орендарі), за погодженням з ними.

Згідно п.п. 1, 11, 14 п. 6.16.4 Правил благоустрою території міста Вінниці, затверджених рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 №104, зі змінами, при додержанні вимог цих Правил дозволяється утримувати: кількість тварин залежить від розміру та стану житлової площі помешкання, відповідно до ветеринарно-зоогігієнічних вимог, в яких проживає одна сім`я, а також у будинках, що належать громадянам на правах приватної власності. У квартирах, де проживає кілька сімей, допускається тримання собаки або кота лише за згодою всіх мешканців квартири. Органи внутрішніх справ (патрульно-постова служба та дільничні інспектори міліції) здійснюють нагляд за дотриманням порядку вигулу домашніх тварин (собак) у громадських місцях та вживають відповідних заходів у разі порушення законодавства про порядок поводження й утримання домашніх тварин. Тимчасовій ізоляції підлягають собаки, коти та інші домашні тварини в разі, якщо на це є відповідне рішення органів санітарно-епідеміологічної служби та ветеринарної медицини, а також ті, що завдали тілесних ушкоджень людині або іншій домашній тварині. Тимчасова ізоляція домашніх тварин може проводитись у примусовому порядку, якщо домашня тварина є небезпечною для оточуючих.

Відповідно до п. 6.17.1. вищевказаних Правил, власники або утримувачі собак, котів та інших тварин зобов`язанні щороку реєструвати (перереєстровувати) собак, котів та інших тварин віком від двох місяців і більше та проводити щорічне обов`язкове щеплення проти сказу.

Згідно п. 6.17.7, 6.17.17. вищевказаних Правил, не допускається, щоб собаки, коти забруднювали квартири, сходові площадки та інші місця загального користування в будинках, дворах і на вулицях. Дозволяється утримувати: домашніх тварин - у квартирах, де проживає кілька сімей, - лише за письмовою згодою всіх мешканців квартири. При цьому не дозволяється утримувати домашніх тварин у місцях загального користування.

Відповідно до п. 6.18.1 вищевказаних Правил власникам або утримувачам собак, котів та інших тварин забороняється утримувати собак, котів і хижих тварин не зареєстрованими.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто зверненню до суду передує порушення прав особи. Позивачка вказує на порушення її права користування квартирою, створення нестерпних умов, що викликане порушенням відповідачкою правил утримання тварин.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Тобто в даному випадку, позивач, вказуючи на порушення відповідачем певних правил має довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтуваннях заявлених позовних вимог. Суд не вправі застосовувати концепцію негативного доказу, яка сама по собі порушує принцип змагальності.

За твердженням позивачки ОСОБА_2 утримує в одній кімнаті більше 14 котів в підтвердження чого позивачка надала скарги, запити та листи за результатами їх розгляду в період часу з 2021 року по 2022 рік.

Однак, належних та допустимих доказів того, що у кімнаті відповідача на момент звернення до суду знаходиться така кількість котів, матеріали справи не містять. Щодо листа-відповіді Відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області на звернення ОСОБА_3 від 02 лютого 2023 року, то слід зазначити, що з його змісту не вбачається які дії ОСОБА_13 були предметом розгляду та ці події мали місце в лютому 2023 року. При цьому, як слідує з його змісту, з ОСОБА_2 проведено бесіду профілактичного характеру під час якої остання зобов`язалась найближчим часом знайти притулок для своїх тварин.

Суд також звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву відповідачка зазначає, що в неї на утриманні є лише одна тварина. Хоча при цьому слід відмітити, що жодних доказів в підтвердження своїх доводів відповідачем також не надано.

В свою чергу положеннями чинного законодавства не встановлюється обмеження щодо кількості тварин, які можуть утримуватись в житлових приміщеннях, лише встановлено обмеження можливістю забезпечення їм належних умов.

Слід також відмітити, що доказів про порушення правил тримання тварин, не забезпечення відповідачкою належних умов утримання тварин матеріали справи також не містять. До того ж, законом передбачений з даного приводу певний вид відповідальності, однак, знову ж таки, жодних доказів щодо притягнення ОСОБА_2 до відповідальності позивачкою не надано.

Крім того, слід зазначити, що частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

З наведених норм слідує, що звертаючись із позовною заявою до суду, позивач визначає в останній, зокрема і спосіб захисту своїх, як він вважає, порушених прав.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачка зазначає про обставини створення відповідачкою їй нестерпних житлових умов, що порушує її право на користування квартирою. При цьому, за предметом позову просить: зобов`язати відповідача припинити дії щодо використання квартири не за призначенням та щодо порушення правил утримання домашніх тварин, а саме заборонити утримувати домашніх тварин (котів) у квартирі у кількості, що перевищує одну тварину. Тобто, у даному випадку заявлена вимога зобов`язального характеру, яка ще й включає в себе вимогу заборонного характеру.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд звертав увагу позивача на обраний спосіб захисту, однак останній наполягав на визначеному в позові способі захисту та своїм правом на його зміну не скористався.

Наразі обраний спосіб захисту не відповідає вимогам ст.16 ЦК України, та взагалі не можливо встановити, який із перелічених у ст.16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів було обрано позивачем (чи зобов`язати припинити дії, чи припинити заборонивши дії чи зобов`язати заборонивши дії).

Слід зазначити, що за змістом абзацу 12 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений не тільки договором або законом, але й судом у визначених законом випадках.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 вересня 2020 року в справі №910/3009/18 зазначила, що ефективний спосіб захисту прав повинен: 1) забезпечити поновлення порушеного права, 2) в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, 3) такий захист повинен бути повним (тобто не частковим), 4) забезпечувати мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії, 5) забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Тобто рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті і захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду потрібно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним.

Позивач вказує на порушення права користування квартирою, умов співжиття, однак такий спосіб захисту як «зобов`язати відповідача припинити дії щодо використання квартири не за призначенням та щодо порушення правил утримання домашніх тварин, а саме заборонити утримувати домашніх тварин (котів) у квартирі у кількості, що перевищує одну тварину» не тільки не відповідає змісту порушеного права, про яке вказує позивач, характеру його порушення, але й не забезпечувало б реального поновлення такого права.

До того ж такий спосіб і суперечить закону. Посилання позивача в позовній заяві на ст.386 ЦК України є безпідставним, адже вказана норма закріплює окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності. Таким чином, виходячи зі змісту частини 2 статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред`явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 , про зобов`язання припинити дії щодо використання квартири не за призначенням та дії щодо порушення правил утримання тварин, а саме: заборонити утримувати тварин (котів) у квартирі у кількості, що перевищує одну тварину слід відмовити.

Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що в задоволенні позову відмовлено судові витрати у вигляді судового збору понесені позивачем, залишаються за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 180 ЦК України, Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження», Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, Правилами благоустрою території міста Вінниці, затверджених рішенням Вінницької міської ради від 01 березня 2011 року №104, зі змінами, ст. 13, 81, 141, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 , про зобов`язання припинити дії щодо використання квартири не за призначенням та дії щодо порушення правил утримання тварин, а саме: заборонити утримувати тварин (котів) у квартирі у кількості, що перевищує одну тварину відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 ,

Відповідач: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя: