Постанова

Іменем України

11 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 2-1444/2009

провадження № 61-4118св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року в складі судді Дубас Т. В. та постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року в складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Борисової О. В., Левенця Б. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами

У березні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила визнати за нею право спільної часткової власності на частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0, 0933 га, що знаходиться в садівничому товаристві «Тюльпан» (далі - СТ «Тюльпан») на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0, 0933 га, що знаходиться в СТ «Тюльпан» на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою, у якій він просив переглянути за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року, а також поновити строк на подання вказаної заяви.

Заява мотивована тим, що суд не встановив усі істотні обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 вже зверталась до суду з позовом про визнання за нею права власності на частину спірної земельної ділянки та рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року у задоволенні цього позову було відмовлено, проте інформацію про існування зазначеного рішення ОСОБА_1 приховала.

Короткий зміст судових рішень в справі

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 березня 2021 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 листопада 2020 року скасовано. Заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року та заяву про поновлення процесуального строку на подання такої заяви направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року відмовлено ОСОБА_2 у поновленні строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року, заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року повернуто заявнику у зв`язку з тим, що заявником подано апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, яка окремо від рішення суду згідно зі статтею 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року ухвалу Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року скасовано, справу передано для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на час розгляду цієї справи заявнику було відомо про ухвалення Києво-Святошинським районним судом м. Києва рішення від 18 грудня 2007 року у справі № 2-9/07, на яке як на нововиявлену обставину він посилається на обґрунтування заяви. ОСОБА_2 брав участь у розгляді цієї справи, а тому вказана обставина не є нововиявленою в розумінні статті 423 ЦПК України.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2023 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, ухвалити нове рішення про задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами і скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року.

На обґрунтування касаційної скарги зазначав, що ОСОБА_1 вже зверталася до суду з позовом про визнання за нею права власності на частину спірної земельної ділянки та рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року у справі № 2-9/07 у його задоволенні відмовлено.

Оскільки спір між сторонами у цій справі був вирішений без урахування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 грудня 2008 року у справі № 2-9/07, рішення суду першої інстанції підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Києво-Святошинського районного суду Київської області.

08 травня 2023 року справа № 2-1444/2009 надійшла до Верховного Суду.

ОСОБА_1 направила відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Отже, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року ОСОБА_2 зазначив те, що ОСОБА_1 вже зверталась до суду з вимогами про визнання за нею права власності на частину спірної земельної ділянки, однак рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року у справі № 2-9/07 у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено. Про існування цього рішення позивач під час розгляду справи суд першої інстанції не повідомила.

Встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року задоволено позов ОСОБА_1 та визнано за нею право спільної часткової власності на частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0, 0933 га, що знаходиться в СТ «Тюльпан» на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Вказане судове рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

Також суди встановили, що ОСОБА_2 був присутнім під час розгляду справи № 2-9/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та розподіл спільного майна, заперечував проти задоволення позову в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0, 0933 га, яка знаходиться в СТ «Тюльпан» на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та на частину садового будинку, розташованого на вказаній земельній ділянці.

Таким чином, ОСОБА_2 , який був присутній в судовому засіданні 03 червня 2009 року під час розгляду справи № 2-1444/2009, знаючи про існування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року, не повідомив про це суд.

Тобто обставина, на яку посилався ОСОБА_2 як на нововиявлену, існувала на час розгляду справи та була відома заявнику.

З огляду на викладене правильним є висновок апеляційного суду, що наведена заявником обставина не є нововиявленою, тому не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів не встановила.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, зводяться до власного тлумачення норм права, необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко