СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2766/23

пр. № 2/759/2026/23

14 вересня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування - служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування - служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у лютому 2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визначити місце проживання дитини, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 за його місцезнаходженням та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбу, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.11.2020 розірвано, також у вказаному шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за згодою сторін проживала разом з матір`ю, проте за час проживання з матір`ю дочка почала вживати алкоголь, а тому позивач вважає, що донька повинна проживати з ним, адже він має постійне місце проживання, забезпечений роботою, отримує сталий дохід, здатен забезпечувати постійний догляд та піклування про дитину, її розвиток та виховання, водночас відповідач не має постійного доходу та заробітку, не здатна забезпечити дитину усім необхідним, із нею поведінка дочки лише погіршується.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподіллено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 20, 21).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 16.02.2023 відкрито провадження по справі, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 23, 24).

Ухвалою судді від 22.05.2023 залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 35, 36).

Ухвалою судді від 19.06.2023 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче засідання (а.с. 45-47).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.09.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 72).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, додавши, що позовні вимоги гуртуються на підставі захисту прав дитини та в її інтересах.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 13.09.2023 від неї надійшло клопотання про слухання без її участі, зазначивши, що вона бажає, що її дочка проживала разом із нею та її новою родиною і після переїзду в іншу країну, оскільки для її дочки також придбані квитки для переїзду за кордон, а тому просила у задоволенні позову відмовити (а.с. 61).

Треті особи у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 49, 50, 57, 59, 60).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ІІІ. Фактичні обставини справи

судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб 30.12.1995, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва вді 23.11.2020 розірвано (а.с. 10, 11).

У вказаному шлюбі у сторін є дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Постановою Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 05.12.2022 ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №868356 від 25.10.2022, постановлено обмежитись усним зауваженням, оскільки із донькою була проведена профілактична бесіда і роз`яснено, що така поведінка не допустима (а.с. 13, 14).

Згідно протоколу серії ВАВ №744002 від 12.11.2023 на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КУпАП згідно якого він неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, встановленні ст. 150 СК України щодо своєї доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 25.10.2022 о 19 год. 28 коп., бувала по АДРЕСА_1 в стані алкогольної інтоксикації (а.с. 15).

Згідно Витягу з протоколу засідання комісії в м. Києві державної адміністрації від 30.08.2023 №106-7697 щодо визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, ООП Подільської РДА у м. Києві прийшла до висновку, що немає правових підстав у наданні висновку про визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з досягнення дитиною віку при якому вона визначає своє проживання самостійно (а.с. 63, 64).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 подано до суду заяву в якій вона зазначила, що після розлучення її батьків проживає разом із матір`ю, з якою у неї не склалися відносини, мати наполягає, щою вона разом з нею переїхала з її новою сім`єю в іншу країну, проте дівчинка зазначила, що навчається в КПК у сфері послуг №3, додаткові мовні курси та має коло друзів у м. Києві, тому в порядку ст. 160 СК України повідомила, що вона хоче проживати разом з батьком ОСОБА_2 (а.с. 62).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 65).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14.02.2006 ОСОБА_5 належить на праві спільної сумісної власності, а також членам її сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , квартира АДРЕСА_2 (а.с. 66, 67).

ОСОБА_2 працює в Фізико-технологічному інституті металів та сплавів НАН України з 02.01.2008 (Наказ від 02.01.2008 №1-К) по теперішній час на посаді техніка 1 категорії математичних досліджень та інформаційно-комп`ютерних технологій, що підтверджується довідкою від 12.09.2023 №90-к виданої НАН України Фізико-технологічний інститут металів у сплавів (а.с. 68).

Згідно Витягу з ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Києва на території України станом на 12.09.2023 до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 68-а).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

Частиною 2 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Згідно зі ст. 162 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Таким чином, визначальним у вирішенні питання про місце проживання дитини з моменту досягнення нею 14 років є бажання самої дитини.

Станом на момент вирішення даного спору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла 17-річного віку, а тому саме вона має висловити свою позицію щодо обрання місця проживання.

Як було досліджено судом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 написала заяву в якій виявила бажання проживати разом з батьком.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України», заява N 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07.12.2006, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.12.2020 за N 487/2001/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 у справі N 377/128/18 вказано, що «тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, суд вважає, що для забезпечення інтересів дитини саме визначення місця проживання дитини із батьком відповідатиме її інтересам та її волевиявленню.

Виходячи із обставин справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дитини сприятиме повноцінному вихованню та розвитку.

Також слід зауважити, що мати дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Визначаючи місце проживання дитини, суд надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених вище та враховуючи заяву неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

V. Розподіл судових витрат

відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1073 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 155, 162 СК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування - служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування - служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за його місцезнаходженням.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 1073 (Одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В Ул`яновська

Повний текст рішення суду складено 15.09.2023.