Ухвала

Іменем України

11 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 761/5866/19

провадження № 61-12667ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувкасаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ТОВ «ФК «Профкапітал» звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити сторону стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «КБ «Хрещатик» на ТОВ «ФК «Профкапітал» та видати дублікат виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2010 року № 2-6319/10.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Профкапітал» про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року апеляційну скаргу Бут Н. А., подану в інтересах ТОВ «ФК «Профкапітал», задоволено.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Задоволено заяву ТОВ «ФК «Профкапітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дубліката виконавчого листа.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2010 року у справі № 2-6319/10 за позовом ПАТ «КБ «Хрещатик» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення коштів з ПАТ «КБ «Хрещатик» на його правонаступника ТОВ «ФК «Профкапітал».

Видано ТОВ «ФК «Профкапітал» дублікат виконавчого листа на примусове виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2010 року по справі № 2-6319/10 за позовом ПАТ «КБ «Хрещатик» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення коштів, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Хрещатик» заборгованості в сумі 2 333 607,77 грн та судових витрат у розмірі 1 820,00 грн, а всього 2 335 427,70 грн.

Задовольняючи заяву суд апеляційної інстанції, виходив із того, що доведення факту відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги за правочином, надає новому кредитору право звернення до суду із заявою про заміну стягувача на стадії виконання рішення суду.

Враховуючи, що строк пред'явлення виконавчого листа до примусового виконання не пропущений, виконавчий документ втрачено, рішення суду не виконано, чинне, а тому наявні підстави для задоволення заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа.

23 серпня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року в указаній вище справі.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Доводи осіб, які подали касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що при розгляді заяви судами неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України визначає, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, ? і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи ? правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд апеляційної інстанції установив, що 04 червня 2020 року між ПАТ «КБ «Хрещатик» та ТОВ «ФК «Профкапітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 000007/Ф, за умовами якого, останнє набуло право вимоги в тому числі й до ОСОБА_2 за кредитним договором від 12 вересня 2007 року №89/ФВ/07.

Разом із тим, не встановлено, що договір відступлення права вимоги № 000007/Ф від 04 червня 2020 року оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним.

Отже, у цій справі установлено, що ТОВ «ФК «Профкапітал» набуло право грошової вимоги відносно боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , а тому суди обґрунтовано задовільнили в цій частині заяву та замінений стягувач у виконавчому листі.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа № 2-6319/10, визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 12 вказаного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частиною п'ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) вказано, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Суд установив, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2010 року задоволено позов ПАТ «КБ «Хрещатик» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення коштів. Стягнено солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Хрещатик» заборгованість в сумі 2 333 607,77 грн та судові витрати у розмірі 1 820,00 грн, а всього 2 335 427,70 грн.

На підставі вказаного рішення Шевченківським районним судом м. Києва 03 грудня 2010 року видано виконавчі листи.

Виконавчий лист № 2-6319/10, виданий Шевченківським районним судом м. Києва на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 серпня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 2 335 427,77 грн, був повернутий стягувачу 23 листопада 2018 року з підстав, передбачених пунктjv2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, тобто у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Стягувач мав право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в строк до 23 листопада 2021 року.

Згідно довідки № 3/1330 від 13 серпня 2020 року за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» Стрюкової І. О., в якій було зазначено, що оригінали виконавчих листів, виданих Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 2-6319/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2 335 427,77 грн не були передані ТОВ «ФК «Профкапітал» при укладанні договору про відступлення прав вимоги № 000007/Ф від 04 червня 2020 року у зв`язку з їх втратою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ТОВ «ФК «Профкапітал» про видачу дубліката виконавчого листа.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профкапітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко