Постанова

Іменем України

18 вересня 2023 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/174/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф.,

суддів: Желепи О. В., Шкоріної О. І.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 22 липня 2022 року

в складі судді Ольшевської І. О.

у цивільній справі №753/20063/20 Голосіївського районного суду м. Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" (далі - ПрАТ "СК "АРКС", Товариство) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу суми страхового відшкодування в розмірі 12 165,43 грн, виплаченого особі, потерпілій в дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП).

Позов обґрунтовано тим, що 25.03.2019 між ПрАТ "СК "АРКС" та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №80808а9к3, предметом якого є страхування транспортного засобу "Honda», державний номерний знак НОМЕР_1 . У відповідності до умов даного договору, ПрАТ "АРКС" взяло на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку, сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування.

06 листопада 2019 року сталася ДТП за участю автомобіля "Honda», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «FORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль "Honda", державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, що підтверджується актом огляду транспортного засобу. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.12.2019 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Зазначив, що відповідно до звіту про визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля "Honda", державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту, розрахована оцінювачем, становить 34 891,51 грн. А згідно страхового акту ПрАТ "АРКС" розмір страхового відшкодування склав 29 901,71 грн, який Товариством було сплачено для проведення відновлювального ремонту автомобіля "Honda" на СТО. Після цього ПрАТ "АРКС" звернувся до страхувальника ОСОБА_1 - Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - ТДВ "СК "Альфа-Гарант") із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу та отримав від останнього страхове відшкодування в розмірі 17 736,28 грн.

Також в обґрунтування позову зазначив, що страхове відшкодування в розмірі 17 736,28 грн ТДВ "СК "Альфа-Гарант" виплачено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, оскільки у звіті про визначення вартості відновлювального ремонту, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Honda", державний номерний знак НОМЕР_1 , зазначена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, який становить 0,5848.

Позивач, посилаючись на те, що розмір його витрат на виплату страхового відшкодування складає 29 901,71 грн, а страховиком відповідача ОСОБА_1 покрито лише витрати на суму 17 736,28 грн з урахуванням фізичного зносу, то з останньої підлягає стягненню 12 165,43 грн (29901,71-17736,28).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки не врахував, що у відповідності до вимог діючого законодавства, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість завданої шкоди, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого транспортного засобу.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а саме положення ст. 22, 1166, 192, 1194 ЦК України та положення ст. 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", внаслідок чого дійшов неправильного висновку, що оскільки розмір виплаченого страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності за полісом відповідачки, то відсутні підстави для стягнення з останньої різниці між розміром страхового відшкодування виплаченого позивачем та страховим відшкодуванням компенсованим ТДВ "СК "Альфа-Гарант" позивачу.

Звернув увагу, що відповідно до звіту про визначення вартості відновлювального ремонту, який міститься в матеріалах справи, оцінювачем розраховано коефіцієнт фізичного зносу - 0,5848, у зв'язку з цим і вартість відновлювального ремонту автомобіля визначалася оцінювачем з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, а відтак і страхове відшкодування ТДВ "СК "Альфа-Гарант" виплачено в сумі 17 736,28 грн з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

За вказаних обставин просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.07.2022 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на рішення суду від 22.07.2022 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням (а. с. 101, 109).

Відповідач також належним чином повідомлена про розгляд апеляційної скарги позивача на рішення суду від 22.07.2022 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням (а. с. 102, 110).

Від відповідача до суду не надходило відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2019 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №80808а9к3, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - "Honda", державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 32-39).

За умовами вищевказаного договору, ПрАТ «СК «АРКС» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування.

06 листопада 2019 року у м. Києві на вул. Блакитного сталася ДТП за участю автомобілів "Honda", державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля «FORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаної ДТП транспортний засіб "Honda", державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні ушкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ТзДВ "СК "Альфа-Гарант" за полісом №009920574, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становив 100 000,00 грн (1 000,00 грн - франшиза) (а. с. 41).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (а. с. 11) .

Страхувальник - ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ "СК "АРКС" з повідомленням про настання 06.11.2019 ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Honda", державний номерний знак НОМЕР_1 , ПрАТ «СК «АРКС» було проведено його огляд, про що складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) №2491 від 08.11.2019 (а. с. 27-29).

Згідно Рахунку №11455 від 08.11.2019, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "АКТИВ МОТОРС", вартість за ремонт автомобіля "Honda", державний номерний знак НОМЕР_1 становить 29 901,71 грн (а. с. 15).

Згідно страхового акту №ARX2514447 від 15.11.2019 та розрахунку суми страхового відшкодування, складених ПрАТ «СК «АРКС», розмір страхового відшкодування склав 29 901,71 грн (а. с. 13-14).

Платіжним дорученням №614 947 від 18.11.2019 підтверджується, що ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 29 901,71 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АКТИВ МОТОРС" (а. с. 10).

Після виплати потерпілій особі страхового відшкодування ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до страховика ОСОБА_1 - ТДВ "СК " Альфа-Гарант" із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 29 901,71 грн (а. с. 42). ТДВ "СК " Альфа-Гарант" виплатило ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування у розмірі 17 736,28 грн з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (а. с. 43).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов за неповного з`ясування обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на таке.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, обсяг відповідальності страховика винної в ДТП особи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону, згідно пункту 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, страховик (ТзДВ «СК «Альфа-Гарант») за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому Законом.

За приписами статті 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно пункту 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика), відновлювальний ремонт - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу (КТЗ) чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м+ С с Х (1- Е з), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Верховний Суд в постанові від 12.03.2018 у справі №910/5001/17 при застосуванні вказаних вище норм матеріального висловив наступний правовий висновок.

Якщо для відновлення пошкодженого транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі №910/386716 та від 01.02.2018 у справі №910/22886/16.

В пункті 7.38 Методики вказано, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7.

З матеріалів справи вбачається, що пошкоджений автомобіль "Honda", державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску (а. с. 32), а ДТП відбулося 06.11.2019. Тобто, на момент ДТП даний автомобіль перебував в експлуатації понад 9 років.

Крім того, як вже вказувалося вище, згідно Звіту №2491 від 02.02.2020, при визначенні оцінювачем вартості відновлювального ремонту автомбіля "Honda", державний номерний знак НОМЕР_1 , встановлено, щокоефіцієнт фізичного зносу становить 0,5848 (а. с. 23).

Також, матеріали справи не містять належних доказів, що ОСОБА_1 виплатила франшизу в розмірі 1 000,00 грн.

Таким чином, позивачу, який виплатив потерпілій в ДТП особі за договором добровільного страхування завдану шкоду у розмірі 29 901,71 грн, не виплаченою залишається сума страхового відшкодування в розмірі 12 165,43 грн (29901,71-17736,28).

За приписами статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи, розмір завданої шкоди покривається страховою виплатою.

Проте, системний аналіз Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема статті 22, та ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики приводить до висновку, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі законодавчих обмежень, щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Згідно правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-691цс15, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виникає обов`язку з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №227/2996/16-ц зазначив: "Аналіз статті 1194 ЦК України дає підстави для висновку, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, страховик відповідальної особи, яка винна в ДТП, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків".

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом в постанові від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц, від 13.06.2019 у справі №587/1080/16, від 17.10.2019 у справі №370/2787/18, від 21.02.2020 у справі №755/5374/18 та від 22.04.2020 у справі №756/2632/17.

Таким чином, різниця між виплаченою позивачу страховиком відповідача сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого в ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахування фізичного зносу при відшкодуванні витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу та франшизою.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, з урахування фізичного зносу, на підставі ст. 1194 ЦК України повинна відшкодувати особа, яка завдала збитків, - ОСОБА_1 .

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вищевказаного не врахував, неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, а також не взяв до уваги положення ст. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та як наслідок дійшов помилкового висновку, що витрати, понесені позивачем на виплату страхового відшкодування потерпілій особі, покладаються на страховика відповідача в межах суми ліміту відповідальності.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини та не врахування правових висновків Верховного Суду, щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Враховуючи те, що вирішуючи спір, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то в силу ст. 376 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов у цій справі підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивач - ПрАТ "СК "АРКС" у даній справі за подання позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 2 102,00 грн, а за подання апеляційної скарги - 3 153,00 грн, що разом становить суму 5 255,00 грн.

Беручи до уваги, що за наслідками апеляційного розгляду справи позов задоволено в повному обсязі, колегія суддів приходить до висновку, що понесені позивачем витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" страхове відшкодування в розмірі 12 165 (дванадцять тисяч сто шістдесят п'ять) грн 243 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" витрати зі сплати судового збору в сумі 5 255 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят п'ять) грн 00 коп.

Реквізити сторін:

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС"; ; місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 ; ідентифікаційний код; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. І. Шкоріна