Справа № 444/3018/22
Провадження № 2/444/167/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

з участю прокурора Клак Ю.Г.

представника відповідача Блонського М.А.

розглянувши у судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Жовківської окружної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Жовківська окружна прокуратура, що діє в інтересах держави в особі Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника. Просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області (юридична адреса: м. Рава-Руська, вул. Я. Мудрого, будинок № 3 Львівського району Львівської області; ; р/р НОМЕР_2 , МФО 820172) матеріальну шкоду, завдану виплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 43 350 (сорок три тисячі триста пятдесять) грн. 67 коп.;

- стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь Львівської обласної прокуратури (юридична адреса: 79005, м. Львів, проспект Шевченка, 17/19; отримувач: Львівська обласна прокуратура, , UA0000774 у ДКСУ у м. Київ) судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, що становить 1984 (одна тисяча девятсот вісімдесять чотири) гривні 80 копійок.

01.12.2022 року ухвалою було відкрито провадження та призначено справу в підготовче судове засідання.

26.07.2023 року представник відповідача надав письмові пояснення щодо підстав та предмету позову. Вважає, що підстав для задоволення позову немає, оскільки органи прокуратури не мають повноважень на представництво інтересів органів місцевого самоврядування, а тому в позовних вимогах слід відмовити з підстав зазначених у поясненнях.

В судовому засідані представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні, викладеним у позові. Щодо викладеного представником відповідача у письмових поясненнях заперечив.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області у справі 444/2044/21, провадження № 2/444/847/2021 від 07.10.2021 року задоволено позов ОСОБА_2 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, яким:

- визнано незаконним та скасовано розпорядження міського голови Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області від 09 квітня 2021 року №118 «Про звільнення ОСОБА_2 »;

- поновлено ОСОБА_2 на посаді прес-секретаря у Рава-Руській міській раді з 13 квітня 2021 року;

- стягнено з Рава-Руської міської ради в користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 квітня 2021 року до дня ухвалення рішення у справі 07 жовтня 2021 року в розмірі 43 350 грн. 67 коп.,

що видно з його копії в матеріалах справи.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28.04.2022 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07.10.2021 року залишено без змін.

Рішення набрало законної сили з 28.04.2022 року, що вбачається з його копії долученої позивачем до матеріалів справи..

Згідно з ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обстави що встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, у процесуальній формі, тому немає необхідності встановлювати їх знову.

Таким чином, є доведеним встановлений судом факт, що звільнення ОСОБА_2 з посади прес-секретаря Рава-Руської міської ради за розпорядженням Рава-Руського міського голови Івануси Івана Івановича, здійснене з порушенням вимог трудового законодавства, що призвело до виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.04.2021 року по 07.10.2021 року.

Отже порушення, яке зумовило поновлення ОСОБА_2 на вказаній посаді та виплату останній середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допущено з вини Рава-Руського міського голови Івануси Івана Івановича, який 09.04.2021 року видав відповідне незаконне розпорядження №118-К про звільнення ОСОБА_2 з посади.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), органи державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування здійснюють захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників, усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Підпунктами 9 та 10 пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що кошти, відшкодовані державою з державного бюджету (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування з місцевих бюджетів) згідно з цим пунктом, вважаються збитками державного бюджету (місцевих бюджетів). Посадові та службові особи органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-111 передбачено, що сільські, селищні, міські, районні у місті, районні та обласні ради, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної та обласної ради мають право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України та статутами територіальних громад, прийнятими відповідно до законів України.

Розділом VII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України №2493-111 визначено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. ст. 80-82 Закону України «Про державну службу" встановлені особливості процедури притягнення до матеріальної відповідальності посадової особи органів місцевого самоврядування, як державного службовця. Категорію працівників як «посадові особи» визначено в статті 2 Закону України «Про державну службу», в статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»: посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Пунктом 8 статті 134 КЗпП України передбачено повну матеріальну відповідальність службової особи, винної в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Відповідно до ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Пунктом 20 вказаної постанови передбачено, що право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

Судом встановлено, що на виконання рішення Жовківського районного суду у справі №444/2044/21 Рава-Руською міською радою протягом травня-червня 2022 року сплачено на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 43 350,67 грн., що підтверджується копіями інформації Рава-Руської міської ради від 23.09.2022 року №1258/03.01-16, меморіального ордеру №3 від 31.05.2022 року та виписки пр нарахування заробітної плати, що долучені позивачем до матеріалів справи.

Таким чином, загальна сума витрачених грошових коштів із міського бюджету на виконання рішення Жовківського районного суду у справі №444/2044/21 становить 43350,67 грн.

Згідно з п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11.11.1992 року при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущені ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядувань незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Тобто, даною нормою законодавець визначив право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Таким чином, законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Законодавство не містить додаткових підстав для відшкодування майнової шкоди з винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення працівника здійснено з порушенням вимог закону або затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника та затриманні виконання рішення суду про поновлення на роботі, має покрити шкоду, заподіяну установі у повному розмірі сплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.05.2020 справа № 401/1387/17-ц, від 11.04.2018 справа № 161/6047/16-ц, від 20.06.2019 справа № 462/8925/14, від 03.10.2018 справа № 591/8512/15-ц.

Судом встановлено, що головою Рава-Руської міської ради Іванусою І.І., без достатніх правових підстав, винесено розпорядження про звільнення ОСОБА_2 . Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між прийняттям Рава-Руським міським головою протиправного розпорядження про звільнення та стягненням з Рава-Руської міської ради на користь останньої коштів в сумі 43350,67 грн.

Оскільки, звільнення ОСОБА_2 відбулося з порушенням Закону, то у винної в цьому особи - Рава-Руського міського голови Івануси І.І. виник обов`язок відшкодувати завдану таким звільненням шкоду у сумі, яка складається з середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На даний час зазначені кошти Рава-Руській міській раді, ОСОБА_1 , не відшкодовано, що підтверджується інформацією Рава-Руської міської ради від 23.09.2022 №1258/03.01-16.

Таким чином, порушення вимог трудового законодавства в даному випадку призвели до зайвого витрачання бюджетних коштів на загальну суму 43350,67 грн.

Отже, шкода завдана незаконним звільненням працівника у вигляді виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з відповідача.

Аналогічна позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду України від 23.10.2019 у справі № 401/1745/16-ц.

Окрім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 20.09.2018 у справі №200/22363/16-а зроблено правовий висновок про те, що відшкодування шкоди в порядку регресу відбувається в порядку, передбаченому цивільним законодавством України, тобто за правилами цивільного судочинства.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція

представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що

визначені законом. Право прокурора звертатися до суду в інтересах держави

передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює

представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози

порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або

неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого

самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого

віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про

прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси

держави в суді лише у двох випадках.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати

захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак,

підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

«Нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій, пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованих на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

У даному випадку у зв`язку з нездійсненням захисту інтересів держави, прокурор звертається до суду в інтересах Рава-Руської міської ради як органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, враховуючи наступне.

Статтею 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України.

Відповідно до п.п. 2, 4, 5 ст. 64 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

Видатки місцевого бюджету формуються відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного Бюджетним кодексом України, для виконання повноважень органів місцевого самоврядування.

Видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України.

У відповідності до основних принципів бюджетної системи України, закріплених ст. 7 Бюджетного кодексу України, сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи при здійсненні своїх повноважень, зобов`язані дотримуватись принципу цільового використання бюджетних коштів, а саме, використовувати тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Цільовим призначенням для використання таких коштів є спрямування їх на реалізацію повноважень і напрямів діяльності Рава-Руської міської ради, які визначені главою 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно, не повернення вказаних коштів добровільно, негативно впливає на дохідну частину місцевого бюджету, як наслідок, порушує економічні інтереси держави.

Винесення незаконного розпорядження Рава-Руським міським головою Іванусою І.І. зумовило понесення грошових витрат саме Рава-Руською міською радою.

Таким чином, Рава-Руська міська рада Львівського району Львівської області є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

У зв`язку із виплатою Рава-Руською міською радою, незаконно звільненій ОСОБА_2 43350,67 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що

підтверджується платіжними дорученнями, у Рава-Руської міської ради виникло

право регресної вимоги про стягнення вказаної суми з відповідача.

З метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в

суді, у порядку ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України «Про

прокуратуру», Жовківською окружною прокуратурою 15.09.2022 р. до Рава-Руської

міської ради скеровано запит з метою отримання інформації щодо вжиття Рава-

Руською міською радою заходів щодо стягнення шкоди, заподіяної порушенням

трудового законодавства при звільненні ОСОБА_2 , зокрема шляхом звернення до

суду з відповідним позовом.

Як вбачається з інформації Рава-Руської міської ради від 23.09.2022 року заходи щодо

пред`явлення позову до ОСОБА_1 , не вживались, оскільки фактично в результаті

звільнення працівника відбулася економія бюджетних коштів, так як рішенням Рава-

Руської міської ради визначено відсутність потреб в такій посаді.

Крім цього, в інформації Рава-Руська міська рада зазначає про те, що не вбачає

підстав для звернення з регресним позовом до суду.

Отже, відсутність позовної роботи з боку Рава-Руської міської ради свідчить про

нездатність ефективного захисту законних інтересів територіальної громади

місцевого бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України

це сукупність державного бюджету та місцевих бюджетів, побудована з урахуванням

економічних відносин, державного і адміністративно-територіальних устроїв

врегульована нормами права.

Таким чином, кошти витрачені з місцевого бюджету на користь ОСОБА_3 у зв`язку з її незаконним звільненням, які є фактично складовою бюджетної системи

держави та забезпечує діяльність роботи Рава-Руської міської ради у вигляді сплати

заробітної плати працівникам, є державним інтересом.

З огляду на вказане вище, порушення у цій сфері спричиняють шкоду майновим

інтересам Рава-Руської міської ради, що, зокрема, призводить до неефективної

діяльності суб`єкта, який має намір використовувати бюджетні кошти для власних

потреб.

Також необхідно зазначити, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав

державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод органів місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного

характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та

реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до

їх відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними

за статусом носіями державної влади як і державні органи. Відповідний правовий

висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного

цивільного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 645/5416/19.

Водночас, несплата винною особою збитків та невжиття Рава-Руською міською радою

заходів до звернення до суду з позовом про відшкодування цих збитків, перешкоджає

нормальній реалізації права територіальної громади.

У зв`язку з цим, судом встановлено достатньо підстав для звернення Жовківською окружної прокуратури Львівської області з позовом в інтересах Рава-Руської міської ради та її виконавчого комітету з метою захисту порушених інтересів Рава-Руської об`єднаної територіальної громади.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 1984 (одна тисяча девятсот вісімдесять чотири) гривні 80 копійок судового збору, що підтверджується квитанцією.

Так як суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення, а тому дана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 23, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

в порядку зворотної вимоги (регресу)

на користь Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області (юридична адреса: м. Рава-Руська, вул. Я. Мудрого, будинок № 3 Львівського району Львівської області; ; р/р НОМЕР_2 , МФО 820172)

матеріальну шкоду, завдану виплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 43 350 (сорок три тисячі триста пятдесять) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

в користь Львівської обласної прокуратури (юридична адреса: 79005, м. Львів, проспект Шевченка, 17/19; отримувач: Львівська обласна прокуратура, , UA0000774 у ДКСУ у м. Київ)

судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, що становить 1984 (одна тисяча девятсот вісімдесять чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 23.08.2023 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.