Справа №461/6886/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участі:

секретаря судового засідання Пахолко Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Мамчак В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_3 , за участю третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності за територіальною громадою м. Львова на квартиру та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання права на користування квартирою -

ВСТАНОВИВ:

Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , за участю третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності за територіальною громадою м. Львова на квартиру АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що в період 2017-2018 років ОСОБА_3 здійснено самочинне будівництво приміщень в дворі будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 153.7 кв. м. Зазначене будівництво здійснено на земельній ділянці не відведеній для цієї мети, а також із відсутністю будь-яких документів, що дають право на проведення таких робіт.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 липня 2019 року у справі № 461/5434/17 затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 , з однієї сторони, та Львівською міською радою з другої сторони, згідно з умовами якої: виконані будівельні роботи у 2017 році ОСОБА_3 у спільному дворі будинку АДРЕСА_3 проведені на земельній ділянці загальною площею 18,55 кв. м. (на підставі договору про надання послуг з топо-геодичної зйомки земельної ділянки працівники ТзОВ НВП «ГЕО- ТРАНС» проведено обстеження нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_2 загальною площею 47,80 кв. м., за результатами чого встановлено, що вказані нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці загальною площею 63,55 кв. м., з яких 45,0 кв. м, є тераси будинку АДРЕСА_3 , а тому фактично забудовано лише 18,55 кв. м. земельної ділянки (63,55 кв. м. - 45,0 кв. м. = 18,55 кв. м.) Львівська міська рада, згідно умов зазначеної мирової угоди, у випадку належного її виконання, визнає, що не матиме жодних претензій до ОСОБА_3 з приводу нежитлових приміщень на АДРЕСА_2 загальною площею 47,80 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

В подальшому, здійснивши відповідні будівельна роботи, ОСОБА_3 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_4 .

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2021 року у справі № 461/9067/20 ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову до Львівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_4 .

Станом на сьогодні за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться житловий будинок загальною площею 153,7 кв. м., що фактично вважається об`єктом самочинного будівництва. Вищезазначене підтверджується обмірами, зазначеними у технічному паспорті на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) АДРЕСА_5 у будинку квартирного типу (гуртожитку).

Листом № 3-В-42548-ШД-29 від 01.07.2022 року ОСОБА_3 , який здійснив самочинне будівництво згаданих приміщень в дворі будинку, загальною площею 153,7 кв. м., звернувся до Львівської міської ради із заявою про визнання права власності за Львівською міською радою на об`єкт самочинного будівництва, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Львівська міська рада, як власник земельної ділянки, вважає за необхідне скористатись правом на визнання за нею права власності на об`єкт самочинного будівництва, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , заг. пл. 153,7 кв. м., згідно технічного паспорту інв. № 862 від 02.09.2022 року. Тому просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до Львівської міської ради, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради адміністрації про визнання права на користування квартирою та зобов`язання укласти договір найму. Свої вимоги мотивував тим, що в період 2017-2018 років ОСОБА_3 здійснено самочинне будівництво приміщень в дворі будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 153.7 кв. м. Вказане будівництво здійснено на земельній ділянці не відведеній для цієї мети, а також із відсутністю будь-яких документів, що дають право на проведення таких робіт. Постановою Львівського апеляційного суду від 08 липня 2019 року у справі № 461/5434/17 затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 , з однієї сторони, та Львівською міською радою з другої сторони. Львівська міська рада, згідно з умовами зазначеної мирової угоди, у випадку належного її виконання, визнає, що не матиме жодних претензій до ОСОБА_3 з приводу нежитлових приміщень на АДРЕСА_6 загальною площею 47,80 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В подальшому, здійснивши відповідні будівельні роботи, ОСОБА_3 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовною заявою про зізнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_4 . Проте, рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2021 року в справі №461/9067/20 ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову до Львівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_4 .

Крім того, постановою Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 461/8644/17 було скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року та закрито провадження у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_3 за участю третіх осіб: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самовільно спорудженої будівлі.

ОСОБА_3 стверджує, що неодноразово звертався до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та інших органів місцевого самоврядування щодо узаконення або визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , який і є новоствореною квартирою АДРЕСА_1 , однак жодного результату це не дало. ОСОБА_3 зазначає, що мешканці будинку

АДРЕСА_2 не заперечують щодо існування новоствореної квартири АДРЕСА_5 у вищевказаному будинку, що підтверджується їхніми письмовими зверненнями.

Станом на сьогодні за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться житлова квартира АДРЕСА_5 загальною площею 153,7 кв. м., що фактично вважається об`єктом самочинного будівництва. Зазначене підтверджується обмірами зазначеними у технічному паспорті на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) АДРЕСА_5 у будинку квартирного типу (гуртожитку), виготовленому ФОП ОСОБА_4 .

Листом №3-В-42548-ШД-29 від 01.07.2022 ОСОБА_3 звернувся до Львівської міської ради із заявою про визнання права власності за Львівською міською радою на об`єкт самочинного будівництва, а саме квартиру АДРЕСА_1 з подальшим укладенням на його ім`я договору найму. Тому просив задовольнити зустрічний позов, визнати за ОСОБА_3 право на проживання та користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 загальною площею 153,7 кв. м. та зобов`язати Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з ОСОБА_3 договір найму житлового приміщення на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 153,7 кв. м.

04.09.2023 року ОСОБА_3 подав заяву про уточнення вимог зустрічної позовної заяви в якій просить визнати за ОСОБА_3 право на проживання та користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 загальною площею 153,7 кв. м. Також зазначив, що його вимоги пред`явлено до Львівської міської ради, а тому просить виключити з числа відповідачів Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

17.01.2023 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.01.2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Галицької районної адміністрації про визнання права на користування квартирою та зобов`язання укласти договір найму прийнято до розгляду Галицького районного суду м. Львова. Позов Львівської міської ради до ОСОБА_3 , за участю третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності за територіальною громадою м. Львова на квартиру та зустрічний позов ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Галицької районної адміністрації про визнання права на користування квартирою та зобов`язання укласти договір найму об`єднано в одне провадження.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.02.2023 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

04.09.2023 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та клопотання про виключення Галицької районної адміністрації Львівської міської ради з числа відповідачів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги первинного позову підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить позов задовольнити. Окрім цього, зазначив, що не заперечує проти задоволення зустрічного позову, оскільки ОСОБА_3 було здійснено самочинне будівництво, знесення даного об`єкту самочинного будівництва не є доцільним. Львівська міська рада не заперечує щодо визнання за ОСОБА_3 права користування квартирою АДРЕСА_1 . Будівельно-технічні умови відповідають нормам з 2017 року. Скарг стосовно даного самочинного будівництва від сусідів не надходило.

Представник відповідача у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав, просить зустрічний позов задовольнити та визнав вимоги первісної позовної заяви. Пояснив суду, що ОСОБА_3 звертався до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та інших органів місцевого самоврядування щодо узаконення або визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , який і є новоствореною квартирою АДРЕСА_1 , однак згоди не отримував від даних органів. До реконструкції даного приміщення і на даний час ОСОБА_3 прописаний один за даною адресою.

Представник третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради у судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити, покликаючись на його обґрунтованість та інтереси громади, щодо зустрічного позову- покликається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що в період 2017-2018 років ОСОБА_3 здійснено самочинне будівництво приміщень в дворі будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 153.7 кв. м. Зазначене будівництво здійснено на земельній ділянці не відведеній для цієї мети, а також із відсутністю будь-яких документів, що дають право на проведення таких робіт.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 липня 2019 року у справі № 461/5434/17 затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 , з однієї сторони, та Львівською міською радою з другої сторони, згідно з умовами якої: 1) виконані будівельні роботи у 2017 році ОСОБА_3 у спільному дворі будинку АДРЕСА_3 проведені на земельній ділянці загальною площею 18,55 кв. м. (на підставі договору про надання послуг з топо-геодичної зйомки земельної ділянки працівники ТзОВ НВП «ГЕО- ТРАНС» проведено обстеження нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_2 загальною площею 47,80 кв. м., за результатами чого встановлено, що вказані нежитлові приміщення розташовані на земельній ділянці загальною площею 63,55 кв. м., з яких 45,0 кв. м, є тераси будинку АДРЕСА_3 , а тому фактично забудовано лише 18,55 кв. м. земельної ділянки (63,55 кв. м. - 45,0 кв. м. = 18,55 кв. м.) Львівська міська рада, згідно умов зазначеної мирової угоди, у випадку належного її виконання, визнає, що не матиме жодних претензій до ОСОБА_3 з приводу нежитлових приміщень на АДРЕСА_2 загальною площею 47,80 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101). 2.Постановою про закриття кримінального провадження Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області від 16.07.2018р., внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003997 від 08.09.2017 р., вартість завданої шкоди ОСОБА_3 громаді міста в особі Львівської міської ради шляхом забудови 18,55 кв.м. земельної ділянки комунальної власності становить 75 610 грн. 17 коп.3.Позивач гарантує, що сума завданої шкоди, яка дорівнює 75 610 грн. 17 коп. буде погашена шляхом перерахування вказаної суми на розрахункові рахунки Відповідача після затвердження вказаної мирової угоди судом.4.Відповідач заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних претензій до Позивача з приводу нежитлових приміщень на АДРЕСА_6 загальною площею 47,80кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101).5.Позивач і Відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.6.Позивач і Відповідач після підписання цієї угоди не заперечую щодо затвердження її судом та прийняття ухвали про закриття провадження по цивільній справі №461/5434/17/а. с. 37-38/.

В подальшому, ОСОБА_3 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_4 . Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 серпня 2021 року у справі № 461/9067/20 ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову до Львівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_4 /а. с. 5/.

Станом на сьогодні за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться житловий будинок загальною площею 153,7 кв. м., що фактично вважається об`єктом самочинного будівництва. Зазначене підтверджується обмірами зазначеними у технічному паспорті на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) № НОМЕР_1 у будинку квартирного типу (гуртожитку).

Крім того, постановою Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 461/8644/17 було скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року та закрито провадження у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_3 за участю третіх осіб: Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самовільно спорудженої будівлі /а. с. 39/.

ОСОБА_3 неодноразово звертався до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та інших органів місцевого самоврядування щодо узаконення або визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , який і є новоствореною квартирою АДРЕСА_1 , однак згоди не отримав / а. с. 50-55/.

Розглянувши заяву ОСОБА_3 від 30 липня 2020 року Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» стосовно видачі свідоцтва на право власності, роз`яснив ОСОБА_3 про необхідність звернення до Центру надання адміністративних послуг /а. с. 55/.

Управління архітектури та урбаністики надало ОСОБА_3 27 липня 2020 року роз`яснення щодо присвоєння об`єктам будівництва нової поштової адреси, а Управління земельних ресурсів 20 серпня 2020 року щодо обслуговування нежитлових приміщень /а. с. 53, 54/.

З заяв мешканців будинку АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 , вбачається, що вони не заперечують щодо переведення нежитлових приміщень першого поверху будинку АДРЕСА_2 з нежитлового фонду у житлову квартиру з проведенням прибудови до зазначених приміщень /а. с. 40-49/.

Листом №3-В-42548-ШД-29 від 01.07.2022 року ОСОБА_3 звернувся до Львівської міської ради із заявою про визнання права власності за Львівською міською радою на об`єкт самочинного будівництва, а саме квартиру АДРЕСА_1 з подальшим укладенням на його ім`я договору найму.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Львівська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду м. Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією та іншими законами України.

Згідно з ч. 5 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з ч. 4 ст. 375 ЦК України правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до положень ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

Згідно з ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування, землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ст. 140 Конституції України, місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Львівська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду м. Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п.5.1.2 Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 835 від 09.09.2011 року, Львівська міська рада уповноважена звертатись до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво за територіальною громадою м. Львова.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1.2 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з ст. 65 ЖК УРСР - наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з ст. 65 ЖК України чітко визначено, що особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 58 ЖК України встановлено, що ордер є дійсно єдиною підставою для вселення, але тільки у вільне жиле приміщення.

ОСОБА_3 у даному випадку не поселявся у вільне приміщення, відповідно не міг отримати ордер на таке поселення.

Відповідно до ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» судам слід при вирішенні житлових спорів виходити з неприпустимості виселення в адміністративному порядку за санкцією прокурора осіб, які самоуправно зайняли житлове приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити, оскільки Львівська міська рада є власником земельної ділянки на якій знаходиться об`єкт самочинного будівництва, а саме квартира АДРЕСА_1 загальною площею 153,7 кв. м. Здійснена самочинна прибудова не порушує права інших осіб, відповідає вимогам державно-будівельних норм, тому слід визнати право власності за територіальною громадою м. Львова на квартиру АДРЕСА_1 , заг. пл. 153,7 кв.м., згідно технічного паспорту інвентарний номер 862 від 02.09.2022 року, що буде відповідати інтересам громади міста Львова. Крім того, відповідач ОСОБА_3 визнає позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову.

Також суд вважає, що зустрічний позов є підставним та підлягає до задоволення. За ОСОБА_3 слід визнати право на проживання та користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , заг. пл. 153,7 кв. м., оскільки ОСОБА_3 , як особа яка створила об`єкт права власності - спірну квартиру, власник якої, Львівська міська рада не заперечує зустрічні позовні вимоги та не заперечує проти задоволення даного позову, набув право на проживання та користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 19, 81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 373, 374, 375, 376 ЦК України, ст. 83 Земельного кодексу України, ст.ст. 58, 64, 65, 106 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Львівської міської ради до ОСОБА_3 , за участю третьої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності на квартиру за територіальною громадою м. Львова задовольнити повністю.

Визнати право власності за територіальною громадою м. Львова на квартиру АДРЕСА_1 , загальною пл. 153,7 кв.м., згідно технічного паспорту інвентарний номер 862 від 02.09.2022 року.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання права на користування квартирою - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право на проживання та користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 загальною площею 153,7 кв.м.

Повний текст рішення проголошено 13.09.2023 року о 16 год. 00 хв.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Юрків.