КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №368/151/23 Головуючий у І інстанції - Кириченко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

за участю секретаря судового засідання Линок В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 19 травня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, заінтересовані особи: Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_2 , в якій просив визнати недієздатним ОСОБА_3 , встановити опіку над вказаною особою та призначити ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначав, що він фактично опікується ОСОБА_3 , який є членом його сім`ї та проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказував, що ОСОБА_3 є рідним дядьком його дружини ОСОБА_4

ОСОБА_3 є інвалідом II групи внаслідок психічного захворювання, що посвідчується пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_1 від 26.07.1999 року, виданим на термін з 01.09.1999 - довічно.

Станом на сьогоднішній день ОСОБА_3 стоїть на обліку у лікаря-психіатра з приводу хронічного нервово-психічного захворювання, що підтверджується відповідною довідкою КНГІ «Клінічна лікарня «Психіатрія» від 06 лютого 2023 року №60.

У період з 15 січня 2023 року по 07 лютого 2023 року ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні №7 КНГІ «Клінічна лікарня «Психіатрія», про що видано довідку від 07 лютого 2023 року №907/212.

Згідно виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №557, ОСОБА_3 звертався до лікувального закладу у супроводі своєї сестри ОСОБА_2 та був госпіталізований через погіршення психічного стану здоров`я, а саме: скаржився на безсоння, слухові галюцинації (чув «голоси»), мав тривожний стан та неадекватну поведінку, розмовляв сам із собою, був психомоторно збуджений, простежувалися неадекватні тенденції, тощо.

Посилався на те, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 у період загострення психічного стану стає активним та небезпечним для оточуючих, чим потребує фізичного стримування його рухів та дій за допомогою сторонніх осіб, проявляє буйство, його сестра не спроможна через свій вік та фізичну слабкість впоратись із поведінкою свого брата, який буває некерованим в силу свого психічного захворювання.

В обґрунтування необхідності у зверненні до суду щодо визнання ОСОБА_3 недієздатним та встановлення над ним опіки, вказав про поновлення його пенсійних та соціальних карток (банківських карток), строк дії яких минув або може минути, а також потребою у забезпеченні підопічному доступу до психіатричної допомоги та надання йому іншої своєчасної допомоги.

Зазначив, що інших осіб, які б могли опікуватися ОСОБА_3 окрім нього, немає, оскільки ніхто не бажає брати на себе відповідальність за дії та вчинки психічно хворої людини.

На підставі викладеного, позивач просив вимоги заяви задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 19 травня 2023 року заяву задоволено частково.

Визнано недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

У частині заяви про призначення опікуном ОСОБА_3 ОСОБА_1 відмовлено.

Визначено, що строк дії рішення становить два роки з моменту набрання рішенням суду законної сили відповідно до частини шостої статті 300 ЦПК України.

Роз`яснено, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення двох річного строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною, відповідно до частини сьомої статті 300 ЦПК України.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду ОСОБА_1 01 червня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні його опікуном над недієздатним ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог заяви.

У мотивування вимог зазначає, що він відповідає усім вимогам чинного законодавства щодо особи, яку може бути призначено опікуном, що безпідставно не було враховано місцевим судом.

Зауважує, що має намір звільнитися з військової служби для здійснення належного догляду за ОСОБА_3 та якнайкращого забезпечення його інтересів. До закінчення процедури звільнення з військової служби виконувати обов`язки опікуна йому буде допомагати дружина, яка проживає разом із ним та ОСОБА_3 .

Зауважує, що заявник не повинен зазнавати негативних наслідків через те, що орган опіки та піклування відмовив йому у наданні висновку про доцільність призначення опікуном з підстав, що не залежать від заявника.

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 19 травня 2023 року оскаржується апелянтом в частині відмови у задоволенні заяви про призначення його опікуном на ОСОБА_3 .

Задовольняючи вимоги заяви частково, суд першої інстанції виходив з того, що згідно Висновку судово-психіатричного експерта №104-ц від 22 березня 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - шизофренію, параноїдної форми, з безперервним перебігом, (МКХ-10- F20.0). За своїм психічним станом він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим дійшов висновку про визнання недієздатним останнього та встановлення над ним опіки.

Відмовляючи у призначенні ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_1 наразі проходить службу в ЗСУ, тому він не зможе належним чином дбати про підопічного та створювати необхідні йому побутові умови та забезпечувати його доглядом та лікуванням. Також заявник не надав суду Висновок органу опіки і піклування про доцільність призначення його опікуном ОСОБА_3 , що є необхідною умовою згідно частини першої статті 60 ЦК України.

Проте, колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частинами першою та четвертою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є рідним дядьком дружини заявника ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 »), що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , свідоцтвом про народження його рідної сестри, ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 »), свідоцтвом про народження ОСОБА_4 .

Заявник ОСОБА_1 зареєстрований та проживає спільно з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої виконкомом Кагарлицької міської ради від 09 лютого 2023 року №72.

ОСОБА_3 , є інвалідом II групи внаслідок психічного захворювання, що посвідчується пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_1 від 26 липня 1999 року, виданим на термін з 01.09.1999 - довічно.

Відповідно до копії свідоцтва про хворобу, виданого госпітальною ВЛК від 04 серпня 1981 року №1429 ОСОБА_3 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, придатний до нестройової служби у військовий час в наслідок психічної хвороби з діагнозом: «затяжний реактивний ступор». З даною хворобою перебував на стаціонарному лікуванні в лазареті в/ч НОМЕР_2 з 20 червня 1981 року по 13 липня 1981 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стоїть на обліку у лікаря-психіатра з приводу хронічного нервово-психічного захворювання, що підтверджується відповідною довідкою КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» від 06 лютого 2023 року №60.

ОСОБА_3 у період з 15 січня 2023 року по 07 лютого 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні № 7 КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія», про що видано довідку від 07 лютого 2023 року №907/212.

Як убачається з виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №557, ОСОБА_3 звертався до лікувального закладу у супроводі своєї сестри ОСОБА_2 та був госпіталізований через погіршення психічного стану здоров`я, а саме: скаржився на безсоння, слухові галюцинації (чув «голоси»), мав тривожний стан та неадекватну поведінку, розмовляв сам із собою, був психомоторно збуджений, простежувалися неадекватні тенденції, тощо.

Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №104-ц від 22 березня 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - шизофренію, параноїдної форми, з безперервним перебігом, (МКХ-10- F20.0). За своїм психічним станом він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Заявник ОСОБА_1 станом на день розгляду справи проходить військову службу у військовій частині на посаді кулеметника в ЗСУ та характеризується позитивно, що підтверджується службовою характеристикою, наданою командиром військової частини від 04 травня 2023 року.

Згідно повідомлення Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області від 11 травня 2023 року №970/04-08, Кагарлицька міська рада як орган опіки та піклування не може надати Висновок про доцільність призначення опікуном над недієздатною особою.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункту першого частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Частиною третьою статті 296 ЦПК України передбачено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

За нормами СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (стаття 3 СК України).

Статтею 9 СК України встановлено коло осіб - подружжя, батьки дитини, батьки і діти, інші члени сім`ї та родичі, сімейні відносини між якими регулюються СК України.

Згідно з абзацом 5 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Що стосується тлумачення поняття «близькі родичі», то виходячи з вимог ЦК України, СК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є рідним дядьком дружини заявника ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 »), що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , свідоцтвом про народження його рідної сестри, ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 »), свідоцтвом про народження ОСОБА_4 .

Отже, заявник ОСОБА_1 є чоловіком племінниці ОСОБА_3 ОСОБА_4 та у розумінні тлумачення поняття «близькі родичі», вимог ЦК України, СК України щодо визначення поняття «родичі», «родинні стосунки», не входить до кола осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення.

Доказів того, що ОСОБА_1 є членом сім`ї або близьким родичем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до заяви не додано.

Доводи ОСОБА_1 , що він проживає разом з ОСОБА_3 за однією адресою, не свідчать про те, що він є членом сім`ї або близьким родичем ОСОБА_3 , пов`язаний з ним спільним побутом.

Таким чином, ОСОБА_1 з огляду на вимоги статей 3, 9 СК України, положення ЦК України не є членом сім`ї чи близьким родичем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому не наділений правом звертатися до суду із заявою про визнання останнього недієздатним та призначення опікуна.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції при вирішені питання про прийняття до розгляду поданої ОСОБА_1 заяви не перевірив ступінь їхніх з ОСОБА_3 родинних зв`язків у розумінні положень ЦК України, СК України, висновків Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 та, як наслідок, не встановив відсутність у ОСОБА_1 права на звернення із заявою про визнання недієздатним ОСОБА_3 , у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення такої заяви частково.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Згідно пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу (частина перша статті 257 ЦПК України).

Враховуючи те, що у ОСОБА_1 не має права звертатися до суду із заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатним та призначення опікуна, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції та залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 згідно вимог пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України.

Керуючись статтями 257, 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 19 травня 2023 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна- залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник