Справа №705/4243/23
2/705/2032/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали однією сім`єю. Сім`я остаточно розпалася в листопаді 2022 року і молодший син ОСОБА_4 залишився проживати з позивачем. Оскільки на утримання, виховання та навчання сина потрібні значні кошти, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, адже вважає, що саме така сума буде достатньою для забезпечення необхідного рівня проживання дитини. Також, просить тягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Ухвалою судді від 15.08.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями.

За вх. № 20497 від 28.08.2023 від представника ОСОБА_2 адвоката Кравченка Р.М. надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що за час спільного проживання шлюб між ними вже було розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.11.2013. Від спільного проживання сторони мають двох синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час є повнолітнім, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу з метою поновлення сім`ї, шлюб знову було зареєстровано 12.11.2019 Виконавчим комітетом Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, про що було складено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 11.08.2023. Проте, подружні стосунки між ними припинилися близько двох років тому, вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, адже мають різні погляди на життя та сім`ю. Після фактичного розпаду сім`ї ОСОБА_2 регулярно надає матеріальну допомогу на утримання синів, які проживають окремо від нього, але наміру відновити шлюбні відносини з ОСОБА_1 у нього немає, адже на даний час вона має іншого чоловіка, з яким проживає однією сім`єю та веде з ним спільне господарство, тому просить розірвати зареєстрований між ними шлюб та стягнути понесені ним судові витрати.

За вх. № 20504 від 28.08.2023 від представника ОСОБА_2 адвоката Кравченка Р.М. надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів, в якому зазначено, що вказаний позов не підлягає до задоволення, адже, відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України стягнення аліментів проводиться на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, тому вимога позивача щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу є необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, відповідно до додатку Приват 24, ОСОБА_2 періодично передає кошти своїй дружині ОСОБА_1 для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , що підтверджується відповідними платіжними документами. Також, він перераховує кошти і повнолітньому сину ОСОБА_6 , який на даний час є повнолітнім та проживає окремо.

Крім того, у поданому відзиві зазначено, що відповідно до довідки форми 5 військової частини від 24.08.2023, солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , тобто, він перебуває на військовій службі в лава Збройних Сил України та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, запровадженого у зв`язку із воєнною агресією проти України у період воєнного стану, тому вважає, що це є відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, для зупинення провадження у справі, тому і просить зупинити провадження на час його перебування в ЗСУ.

Ухвалою судді від 29.08.2023 подану зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та об`єднано із первісним позовом.

За вх. № 21328 від 07.09.2023 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Яроміч О.В. надійшла відповідь на відзив ОСОБА_2 , в якому зазначено, що поданий відповідачем відзив є не обгрунтованим, оскільки позивач просить стягувати з відповідача аліменти не за минулий період, а починаючи з часу звернення з даним позовом до суду. Також, оскільки між сторонами не існує домовленості щодо сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , то вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Крім того, зазначає, що надані відповідачем ксерокопії платіжних документів на перерахування коштів в розмірі 10000 грн. не містять будь-яких даних про платника чи про отримувача коштів, а також не підтверджують зарахування таких коштів.

За вх. № 21445 від 11.09.2023 від представника ОСОБА_2 адвоката Кравченка Р.М. надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що ОСОБА_2 не погоджується із розміром аліментів, яку просить стягувати з нього ОСОБА_1 , а саме з 1/3 часткою з усіх видів його доходу, адже такий розмір позивачем не обґрунтований, нею надано лише довідку про склад сім`ї і більше не надано жодних доказів утримання дитини та понесених на нею витрат, а він, у свою чергу, вже перераховував кошти на утримання сина в розмірі 10500 грн. Відповідно до чинного законодавства обов`язок по утриманню дітей покладений на обох батьків і він не відмовляється від утримання сина, але вважає, що буде достатній розмір аліментів, які будуть присудженні до стягнення 1/4 частка з усіх видів його доходу.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Із досліджених доказів встановлено, що сторони проживали однією сім`єю та від спільного проживання вони мають двох синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час є повнолітнім, та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 23.07.2008.

Після фактичного розпаду сім`ї син ОСОБА_4 залишився проживати з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , та з листопада 2022 року знаходиться на її утриманні.

Батько ОСОБА_2 матеріальну допомогу на утримання сина надає не регулярно.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст.182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 СК України.

Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не звільняє їх від обов`язків щодо дітей. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Відповідач перебуває в працездатному віці, має офіційний дохід, належних та допустимих доказів про обтяження турботами щодо утримання інших осіб ним не надано, являючись батьком неповнолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально.

Таким чином, з огляду на вік дитини, прожитковий мінімум для неї, обов`язок батьків забезпечувати достатнє утримання дитини, належні умови для її розвитку, навчання тощо, зважаючи на працездатний вік батька, який в змозі мати доходи на своє та утриманців проживання, суд вбачає підстави, із врахуванням фактичних обставин справи, визначити до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною відповідача повноліття. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін.

Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому, з урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Також, судом встановлено, що 12.11.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, про що було складено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 11.08.2023.

Подружні відносини між сторонами не склалися та остаточно припинені в листопаді 2022 року, спільне господарство сторони не ведуть, сім`я фактично розпалася, ОСОБА_1 створила сім`ю з іншим чоловіком, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, позивач не бажає зберегти шлюб, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України.

Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, при викладених вище обставинах, суд вважає, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів, а також, понесені судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом.

Крім того, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

В даному випадку позивачем ОСОБА_1 не наданий детальний опис наданих їй адвокатом послуг на суму 20000 грн., не надано документального підтвердження їх оплати (квитанції, платіжні доручення), тому правнича допомога не підлягає до стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст. 110, 112,180-183,191 СК України, ст. ст. 12, 13, 19, 23,141,258-259,264, 265, 273, 354, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.08.2023 до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп..

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 12.11.2019 Виконавчим комітетом Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, про що було складено відповідний актовий запис № 3 - розірвати.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , сплачений судовий збір а позовну вимогу про розірвання шлюбі в розмірі 858 грн. 88 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Леся Сергіївна Годік