ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1710/23
Провадження № 2/210/794/23
У Х В А Л А

іменем України

"13" вересня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Біди А.В.,

представника позивача: Починок В.В.,

представника відповідача: Котар В.І.,

третьої особи: ОСОБА_1 ,

представника третьої особи: Романенко О.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2023 року адвокат Починок Віктор Васильович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту, в якому просив суд зняти арешт на все нерухоме майно боржника, накладений 09 лютого 2018 року Металургійним відділом державної виконавчої служби у м. Кривому Розі у рамках виконавчого провадження №48943737, яке складається з квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 31 березня 2023 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.21).

Ухвалами суду від 05 червня 2023 року замінено первісного відповідача Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та залучено до участі у справі, в якості третьої особи ОСОБА_1 (а.с.65, 66).

29 червня 2023 року на адресу суду надійшла заява адвоката Починок В.В. про заміну позивачу у справі, в якій представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач по справі ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем за заповітом та відповідно правонаступником померлої позивачки ОСОБА_2 є її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.55 ЦПК України, представник позивача просив суд замінити померлу позивачу ОСОБА_2 її правонаступником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом на обговорення поставлено питання про закриття провадження у справі, у зв`язку із тим, що вона не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Представник позивача проти закриття провадження заперечував, та просив розглянути клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача, третя особа та її представник проти закриття провадження у справі не заперечували.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 55 Конституції України, положення якої є нормами прямої дії, гарантоване право особи на доступ до правосуддя.

Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод.

Згідно з частинами 1, 3 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України також визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, кожній особі гарантується звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених прав.

У той же час закріплене в законі право на доступ до суду не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням.

Зокрема, гарантоване ст.55 Конституції України право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Суд звертає увагу, що в порядку цивільного судочинства захист майнових прав та інтересів здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Предметом вказаного спору позивачем визначено арешт нерухомого майна, накладене постановою про арешт майна боржника за ВП №48943737 від 30 березня 2017 року Металургійним відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (державний виконавець Степаненко Т.М.) винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №213/2117/15-ц 2/210/801/15, виданий 30 вересня 2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення аліментів в розмірі 1/4. Боржником у вказаному виконавчому провадженні зазначено ОСОБА_4 (а.с.40).

Судом встановлено про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1137 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивач по справі ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видано Покровським відділом державної реєстрації актів у місті Кривий Ріг Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №938 (а.с.69).

Відповідно до ст.48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Статтями 46,47 ЦПК України передбачено, що вони можуть мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

Тобто стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Відповідно до ч.4 ст.25, ст.37 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу ( ст. 55 ЦПК України).

Заміна осіб, що є сторонами, третіми особами, іншими особами внаслідок переходу до них суб`єктивних прав або обов`язків, щодо яких відкрита цивільна справа, називається процесуальним правонаступництвом. Процесуальне правонаступництво можливе за умови універсального або сингулярного правонаступництва в матеріальному праві та наявності судового процесу, відкритого на захист указаних прав.

Згідно правової позиції, наданої Верховним Судом у постанові від 12 серпня 2020 року по справі №199/5826/16-ц, за змістом статті 194 СК України від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину.

Судом встановлено про те, що спірні правовідносини, що склалися між позивачем ОСОБА_2 та відповідачами Саксаганським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту, допускають правонаступництво.

Однак, суд зазначає, що відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст.19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, згідно з постановами Верховного Суду №473/4773/19 від 16 червня 2021 року та №577/4541/20 від 19 січня 2022 року в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того, що ця особа не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Тотожні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №904/51/19, у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18, у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі №127/11276/20, від 08 вересня 2021 року у справі №369/3757/20, від 01 грудня 2021 року у справі №201/6486/20, від 19 січня 2022 року у справі №577/4541/20.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

За такого, боржник у виконавчому провадженні або його правонаступник (спадкоємець) не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, який був накладений в межах такого виконавчого провадження, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту.

При цьому, в даній справі заходи по арешту майна боржника ОСОБА_4 були вжиті в справі про стягнення з нього аліментів та наявної на дату смерті заборгованості з їх сплати, і такі правовідносини допускають правонаступництво сторони, в тому числі боржника.

В даній справі позивач є правонаступником прав та обов?язків боржника як спадкоємець, та є фактично боржником у виконавчому провадженні, у якому накладено арешт на спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 Ц|ПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з вказаної підстави.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.3 ст.7 вищевказаного Закону повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

З огляду на викладене, керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.354, ст.355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, - закрити.

Роз`яснити правонаступникам позивача право звернутися до суду зі скаргою у порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Повернути позивачу сплачені кошти відповідно до Квитанції №2053496 від 06 березня 2023 року, за призначенням «судовий збір» у розмірі 1073грн. 60коп.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н. Ю. Вікторович