Справа № 638/8630/23
Провадження № 2/638/4247/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

27.07.2023 до Дзержинського районного суду міста Харкова звернулась ОСОБА_3 з зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що вона та ОСОБА_5 перебували у шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ї чоловік, який мешкав разом з нею. Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом заведено спадкову справу. Внаслідок смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої увійшло нерухоме та рухоме майно, зокрема іноземна валюта у розмірі 878 000 доларів США, Заповіту спадкодавець не залишав, права на спадкування відбулось за законом. У шестимісячний строк всіма спадкоємцями першої черги: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 були подані заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 у його особистому сейфі була виявлена готівка, а саме іноземна валюта у розмірі 878 000 доларів США, яка є його накопиченнями, зробленими за рахунок його трудової діяльності під час знаходження у шлюбі з ОСОБА_3 , а тому дані кошти є спільною сумісної власністю. У зв`язку з чим позивач просить визнати права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на готівкову валюту у розмірі 878 000 доларів США.

31.07.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху. 07.08.2023 позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду.

08.08.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

30.08.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_3 у підготовчому засіданні підтримала позов, у подальшому просила справу розглядати за відсутності позивача та за участі її представника.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Лютянська Н.С. у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовну заяву не визнала, зазначила, що спірні кошти заробив її батько і це тільки його кошти, хоча з матір`ю він перебував у шлюбі. Грошові кошти у сумі 878 000 доларів США повинні увійти до спадкової маси у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 07.08.2007 перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , яке видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис 469 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис 20598 (а.с.7).

У ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є спільні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне), яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 7513 та копією свідоцтва про народження (повторне), яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 11449, відповідно (а.с.11,16)

Після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Приватним нотаріусом ХМНО Луценко В.С. 21.12.2021 заведено спадкову справу №37/2021. Спадкоємцями є дружина ОСОБА_3 , доньки: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Станом на дату смерті разом з померлим за адресою АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про коло спадкоємців №25/02-14 від 02.02.2022, виданою приватним нотаріусом ХМНО Луценко В.С. (а.с. 8).

Як зазначає позивач у позові та підтверджує у судовому засіданні, після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , в особистому сейфі була виявлена готівка, а саме іноземна валюта у розмірі 878 000 доларів США, яка є його накопиченнями, зробленими за рахунок його трудової діяльності під час знаходження у шлюбі з ОСОБА_3 .

З наданого позивачем акту вбачається, що 30.10.2021 за адресою АДРЕСА_1 в особистому сейфі ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виявили грошові кошти у загальному розмірі 878 000 доларів США (грошовими купюрами номіналом по 100 доларів США, загалом 8780 купюр). Акт підписано 31.10.2021 ОСОБА_3 (позивач у справі) та ОСОБА_2 (відповідача у справі) (а.с.29).

20.07.2023 до ПН ХМНО Луценко В.С. звернулась ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на валютні цінності, знайдені за місцем проживання померлого ОСОБА_5 . Постановою від 20.07.2023 приватного нотаріуса Луценко В.С. відмовлено у вчинені нотаріальної дії. Постанова нотаріуса мотивована тим, що після смерті ОСОБА_5 заходів, щодо охорони спадкового майна нотаріусом здійснено не було, оскільки не надходило повідомлень заяв заінтересованих осіб. Акт було складено спадкоємцями самостійно з порушеннями вимог, передбачених діючим законодавством України.

Спадкоємець, який приймає спадщину має право на визнання такого переходу прав та обов`язків щодо спадкового майна. Більше того, згідно із ст.174 Податкового кодексу України дохід, отриманий спадкоємцем-резидентом після смерті рідного чоловіка, зокрема, у вигляді готівки оподатковується за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що свідчить про особливий податковий захист спадкоємців першої черги.

Однак, приватний нотаріус ХМНО Луценко В.С. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на готівкові кошти, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_5 заходів, щодо охорони спадкового майна нотаріусом здійснено не було. А також, у разі видача свідоцтва про право на спадщину на 292 666 доларів США,а саме 1/3 частку від знайдених валютних цінностей у розмірі 878 000 доларів США може призвести до порушення прав подружжя, який пережив ОСОБА_5 ОСОБА_3 .

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Одним із видів речей згідно із ст. ст. 179, 184, 192 ЦК України є грошові кошти, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За правилами ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Згідно ізп.23 постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7від 30.05.2008 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадежння.

Щодо посилань відповідача, що знайдені кошти у сумі 878000 грн є виключно коштами ОСОБА_5 суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із статтею 358 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Стаття 60 СКУ визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 61 СКУ передбачає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 70 СКУ встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд враховує правову позицію, наведену в постановах Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17 та постановах Великої Палати Верховного суду від 21.11.2018 в справі №372/504/17, від 29.06.2021 в справі №916/2813/18, від 22.09.2020 в справі №214/6174/15-ц, згідно з якою «норми СКУ свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із членів колишнього подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Повне та беззастережне скасування у певних відносинах презумпції спільності майна, набутого подружжям під час шлюбу, є можливим виключно за умови, якщо це не призводитиме до виникнення ситуації, коли одному із подружжя передбачається передання в особисту власність фактично усього майна, набутого ними спільно за час шлюбу.

Таким чином, встановивши, що спірні грошові кошти ОСОБА_5 зароблені під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 , відповідачем доказів на спростування спільності майна не надано, отже, грошові кошти у сумі 878 000 доларів США належали подружжю на праві спільної сумісної власності у рівних частках по 1/2, а саме по 439 000 доларів США кожному.

Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Позивач, в разі задоволення її позовних вимог, не наполягала на стягненні з відповідача понесених судових витрат по справі.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених нею судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 179, 184, 192, 355, 358, 368, 1216, 1218, 1268, 1296, 1270, ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 70 СК України, ст. ст. 203, 204, 215, 233, 334, 744, 745 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на готівкову іноземну валюту у розмірі 878 000 (вісімсот сімдесят вісім тисяч) доларів США.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_3 .

Суддя: І.В. Семіряд