Провадження № 22-ц/812/1004/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2023 року м. Миколаїв

справа № 484/2092/23

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 17 липня 2023 року під головуванням судді Маржиної Т.В., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позивач зазначав, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який в подальшому було розірвано. Від шлюбу мають доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2011 року з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2010 року і до її повноліття. На підставі виконавчого листа № 2-228/2011 від 07 лютого 2011 року державним виконавцем Первомайського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області відкрито виконавче провадження №56905716. Починаючи з січня 2017 року він вчасно і в повному обсязі сплачував аліменти на утримання доньки, разом з тим обставини, які існували на час ухвалення рішення та на даний час істотно змінилися, так зокрема змінилося його матеріальне становище, житлові умови та стан здоров`я. Так, у 2018 році відповідачка звернулася до нього з пропозицією подарувати 1/3 частину квартири, в якій вони проживали разом раніше, обіцяючи що звернеться з заявою про закриття відносно нього виконавчого провадження. У зв`язку з чим, ним 12 квітня 2018 року було подаровано своїй доньці частку квартири АДРЕСА_1 , в якій вона по сьогоднішній день проживає разом з матір`ю. Однак отримавши бажану частину квартири ОСОБА_2 відмовилася забирати виконавчий лист та з нього продовжуються стягуватися аліменти, а він в свою чергу позбувся права власності на житло та змушений вже довгий час винаймати житло, що також позначилося на його фінансовому становищі. На сьогоднішній день він перебуває в лавах Збройних Сил України та розмір доходу складає понад 100 000 грн, з яких у середньому 28 000 грн утримується на стягнення аліментів. Разом з тим зазначає, що йому відомо, що відповідачка ніде не працює, а донька з 2022 року навчається у Первомайському медичному фаховому коледжі на державній формі та отримує щомісячно стипендію 1500 грн. Всі ці обставини, на думку позивача свідчать, що ОСОБА_2 витрачає сплачені ним кошти на утримання доньки не лише на потреби дитини, але і на власні. Крім того, зазначає, що на сьогоднішній час він має незадовільний стан здоров`я: остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузії міжхребцевих дисків L-1 L-2, L-3 L-4, грижа між хребцевого диска L-5-S1, грижі Шморля Th11, L-1 L-2, L-5, деформуючий спондильоз, спондилоатриз І ст., попередній спонділоліз L-5 І ст., лівобічний сколіоз поперекового відділу хребта І ст. У зв`язку з даними захворюваннями він змушений систематично проходити обстеження та лікування, що потребує значних грошових витрат на оплату медичних послуг та придбання ліків.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2011 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/8 від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що позов не визнає, мотивуючи тим, що з часу виникнення у позивача обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини він уникав сплати коштів, мав заборгованість по аліментах, з нього стягувалася пеня, що підтверджується копіями рішень суду. Також позивач подарував доньці 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення його заборгованості по аліментам, яка утворилася станом на 2018 рік. Щодо погіршення стану здоров`я позивача зазначила, що висновок комп`ютерної томографії не є діагнозом, він виданий приватним підприємством, а тому є недопустимим доказом. Сплачені позивачем аліменти витрачає на її розвиток, на утримання доньки, оплату гуртків, навчання, облаштування її кімнати у квартирі, купівлю меблів, одягу для дитини тощо. Позивач з донькою не спілкується та не цікавиться її життям. Просила відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою цього ж суду від 19 липня 2023 року виправлено описку у вступній частині рішення, а саме дату ухвалення рішення «17 липня 2023 року» замість «17 серпня 2023 року».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 липня 2023 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що ним не надано належних, допустимих та достатніх доказів про погіршення його матеріального та сімейного стану, з моменту стягнення аліментів на утримання доньки. Вважає, що той факт, що він не проходить лікування у державному закладі, у тому числі шпиталі ЗСУ, а лікується поза межами державного закладу, не спростовує того факту, що його стан здоров`я є незадовільним у зв`язку із вказаними у позовній заяві захворюваннями. Не є характеризуючою обставиною стану здоров`я, перебування на посаді в ЗСУ, адже на сьогоднішній день це є не правом, а обов`язком перед Батьківщиною задля непорушності суверенітету. Маючи дані захворювання він змушений систематично проходити обстеження і лікування, що потребує значних грошових витрат на оплату медичних послуг та придбання ліків. Зазначає також, що позбувся власного житла подарувавши доньці 1/3 частину квартири та змушений винаймати житло. Звертає увагу суду, що він не відмовляється сплачувати аліменти, а просто стверджує, що так як проходячи службу в ЗСУ він отримує заробітну плату понад 100 000 грн, то на користь колишньої дружини надходить чималий розмір коштів, які вона використовує не тільки на потреби дитини, а і для покращення власних побутових потреб. Крім того, як зазначив позивач, відповідачка придбала доньці мобільний телефон, його вартість згідно наданих чеків складає 25499 грн, що на його думку не слугує інтересам дитини, так як може лише наразити її на небезпеку, крадіжку. Донька ходить на танці та сольний спів, однак при цьому відповідач не вказує суму витрат на ці гуртки, при цьому аліменти присуджуються до 18 років, а дочка вже завтра може припинити ходити на гуртки. Наголошує, що дочка є студенткою Первомайського медичного фахового коледжу та навчається на державній формі навчання, отримує щомісячно 1500 грн стипендії, що є додатковим джерелом для задоволення власних потреб та використовуються нею лише у власних інтересах. З огляду на викладене, вважає, що розмір аліментів має бути зменшено з до 1/8 частини усіх видів доходів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 липня 2023 року без змін.

Вважає, що суд першої інстанції дослідив всі можливі речові докази та опитав всіх можливих свідків події та виніс рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Щодо посилання позивача на незадовільний стан здоров`я, то зазначає, що ним не надано будь-якого фіскального чеку на придбання будь-яких ліків та проходження систематичного обстеження. Стосовно погіршення житлових умов позивача зазначила, що договір дарування квартири був вигідний позивачу, так як різниця між заборгованістю та вартістю його частки в квартирі складала 21 469 грн 75 коп. та в даній квартирі позивач не проживав жодного дня. Починаючи з 2011 року він був зареєстрований та проживав у своєї бабусі у АДРЕСА_2 . Звертає увагу, що позивачем до суду не надано жодних доказів на підтвердження його майнового стану, з якого б вбачалося погіршення матеріального становища чи зміни житлових умов. Навпаки він має стабільний дохід, так як проходить службу в ЗСУ та отримує заробітну плату понад 100 000 грн, та розмір його матеріального забезпечення не зменшився, а навпаки збільшився. Стосовно доводів апелянта на нецільове використання коштів пояснила, що всі кошти, які були надані в рахунок аліментів були використані на ремонт двох належних доньці кімнат, придбання меблів, телевізору, мобільного телефону, одягу канцтоварів, їжі і т. д. та оплати навчання в класах хореографії та сольного співу.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання до апеляційного суду не з`явився. Від нього надійшла заява про підтримання апеляційної скарги та розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 просила відмовити у задоволеннні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на тримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2011 року з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2010 року і до її повноліття.

Положеннями ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем не доведено, що його майновий стан з моменту встановлення рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 січня 2011 розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 до моменту звернення до суду з даним позовом про зменшення розміру аліментів змінився настільки, що це свідчить про неможливість сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному судовим рішенням розмірі.

Також суд вірно врахував, що наведені позивачем підстави для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів ним (дарування у 2018 році доньці 1/3 частки у квартирі, в якій вона проживає разом з матір`ю; значне збільшення доходу позивача та погіршення стану здоров`я (без надання доказів витрат на дікуання) не є обставинами, що свідчать про безумовну наявність у позивача підстав, з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку,

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що зміна розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 в сторону зменшення, необгрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище неповнолітньої дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для її розвитку.

За вказаних обставин, районний суд дав належну оцінку зібраним у справі доказам і обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність позивачем підстав позову для зменшення розміру аліментів, а тому вірно ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, доводи особи, що подала апеляційну скаргу, про те, що судом першої інстанції не було враховано отримання донькою стипендії та те, що вона навчається на бюджетній формі, висновків суду в оскаржуваному рішенні не спростовують.

Апеляційний суд також відхиляє доводи позивача про нецільове використання аліментів відповідачкою, оскільки доказів на підтвердження вказаного ОСОБА_1 не надано, а складені за зверненнями позивача Висновки за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджені начальником управління у справах дітей Первомайської міської ради 14 березня 2023 року та 10 квітня 2023 року нецільового використання аліментів не встановлено (а.с. 18-21).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про наявність, передбачених ст. 192 СК України підстав для зміни розміру аліментів не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду, чи доводили б порушення судом норм матеріального права, зокрема сімейного законодавства, основних засад та пріоритетів, встановлених національним та міжнародним законодавством щодо захисту інтересів дітей, а тому не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 19 вересня 2023 року.