Провадження № 2/742/89/23
Єдиний унікальний № 742/2280/22
РІШЕННЯ
30 серпня 2023 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Бездідька В.М., за участю секретаря Тандури К.С., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , представника відповідача ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області Шелеста С.Ю., представника третьої особи СТОВ «Батьківщина» адвоката Карпенка В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках цивільну справу за позовом фермерського господарства «Любава», представник позивача адвокат Кенц Р.І., до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: СТОВ «Батьківщина», про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію,
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.03.2001 року ОСОБА_7 на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Прилуцької районної ради народних депутатів прилуцького району Чернігівської області від 23.03.2001 року надано у постійне користування земельна ділянка площею 49,9989 га. Земельна ділянка знаходиться на території Білорічицької сільської ради. Земельну ділянку надано для ведення селянського (фермерського) господарства «ЛЮБАВА». На підставі вищевказаного рішення було видано Державний Акт на право постійного користування землею серія ІИ-ЧН №011091, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 322.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.
01.06.2018 року ОСОБА_8 видано свідоцтво про право на спадщину Шостою Київською державною нотаріальною конторою за № 12-181 та зроблено запис у спадковому реєстрі № 62506627 на частку в статутному капіталі Фермерського господарства «Любава» в розмірі 2 500 грн. ОСОБА_8 є єдиним власником ФГ «ЛЮБАВА» та його директором.
В подальшому, вищевказані земельні ділянки були відчужені на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Станом на сьогодні земельні ділянки передані власниками в користування СТОВ «БАТЬКІВЩИНА» на підставі договорів оренди земельних ділянок
Позивач вважає, що вищевказані земельні ділянки, які були сформовані з земельної ділянки що належана позивачу, незаконно вибули з його володіння і повинні бути повернуті законному власнику.
03.03.2023 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Прокоф`єва Б.І. надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказує, що набуття земельних ділянок відповідачами у власність відбулося на законних підставах, а фермерське господарство не мало право власності на земельну ділянку, а тільки - право користування, тому позов є необґрунтованим.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Суд своєю ухвалою від 16.09.2022 відкрив провадження у справі за позовом фермерського господарства «Любава», представник позивача адвокат Кенц Р.І., до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію, призначив підготовче засідання.
Суд своєю ухвалою від 29.09.2022 задовольнив заяву представника позивача ФГ «Любава» адвоката Кенц Р.І. про забезпечення позову, наклав арешт на визначені земельні ділянки.
Суд своєю протокольною ухвалою від 16.02.2023 залучив третю особу - СТОВ «Батьківщина».
Суд своєю ухвалою від 17.05.2023 закрив підготовче провадження та призначив справу за позовом фермерського господарства «Любава», представник позивача адвокат Кенц Р.І., до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: СТОВ «Батьківщина», про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію, до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
ІІІ. Позиції сторін.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити.
Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві.
Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Чернігіській області заперечив проти задоволення позовних вимог, вказав, що фермерським господарством порушена процедура реєстрації та отримання земельної ділянки у користування.
Представник третьої особи заперечив щодо задоволення позову.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
23.03.2001 року ОСОБА_7 на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Прилуцької районної ради народних депутатів прилуцького району Чернігівської області від 23.03.2001 року надано у постійне користування земельна ділянка площею 49,9989 га для ведення селянського (фермерського) господарства. На підставі вищевказаного рішення було видано Державний акт на право постійного користування землею серія ІІІ-ЧН № 011091, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 322 (том №1 а.с.13).
Спадкоємцем частки ОСОБА_7 в статутному капіталі ФГ «Любава», у розмірі 2500 грн, що становить 100% статутного капіталу, є його дружина ОСОБА_8 (а.с.16).
В подальшому вищевказані земельні ділянки відчужені на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та передані в оренду СТОВ «Батьківщина» (том №1 а.с.26-73).
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як вбачається з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 51 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року) громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.
Відповідно до положень статті 7 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року) користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.
Згідно із частиною першою статті 23 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2009-XII «Про селянське (фермерське) господарство» (у редакції Закону від 23 липня 1993 року № 3312-ХІІ, втратив чинність 29 липня 2003 року - з моменту набрання чинності Законом України від 19 червня 2003 року «Про фермерське господарство») після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, тобто за місцем розташування земельної ділянки. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи.
Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Як зазначено в ч. 2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
В силу приписів п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено в ст. 118 ЗК України.
Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, які обумовлюються угодою сторін.
Згідно ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України вбачається, що випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
При цьому, наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Вирішуючи спір про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника у силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема чи з його волі вибуло це майно з його володіння.
Згідно п. «а» ч. 1 ст. 17 ЗК України в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
Пунктом «а» частини 3 статті 122 ЗК України зазначено, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.
Частиною 9,10 статті 158 ЦПК передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Враховуючи вище викладене, суд вважає, що необхідно скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.09.2022.
VІ. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд
В задоволенні позовної заяви фермерського господарства «Любава», представник позивача адвокат Кенц Р.І., до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: СТОВ «Батьківщина», про визнання договорів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.09.2022 шляхом накладення арешту на земельні ділянки:
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст виготовлено 15.09.2023.
Суддя Володимир БЕЗДІДЬКО