Справа № 758/7856/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 вересня 2023 року Подільський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Рибалки Ю.В., за участю секретаря судового засідання Басараба К.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Подільського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

У С Т А Н О В И В :

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 розраховану за період з 30.08.2018 року по 30.06.2023 року суму інфляційних втрат у розмірі 18 501,93 грн. та 3% річних в розмірі 4 043,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 30.07.2018 року Подільським районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суми боргу в розмірі 25 918,82 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 350,00 грн. та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн., а загалом 27 868,82 грн. Однак, станом на день звернення позивача з даним позовом до суду рішення суду відповідачем не виконано, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

12.07.2023 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач у встановлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте заяви про розгляд справи за його відсутності чи відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Судом встановлено, що 30.07.2018 року рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/13670/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суми боргу в розмірі 25 918,82 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 350,00 грн. та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн., а загалом 27 868,82 грн

04.02.2020 року на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 30.07.2018 року видано виконавчий лист № 758/13670/17.

28.12.2020 року постановою державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) повернуто виконавчий лист № 758/13670/17 стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутність майна та доходів боржника.

Згідно ст. 526, 530, 610 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України ).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року № 14-16цс18, а також постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року у справі № 522/16531/17.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Так, у постанові від 06 липня 2020 року у справі № 522/16531/17 Верховний Суд дійшов наступних висновків: «Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, до прострочення відповідача застосовується частина друга статті 625 ЦК України. Основою для розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат є сума несвоєчасно виплаченого відшкодування. Встановивши, що боржником прострочено грошове зобов`язання по виплаті позивачу присудженого рішенням суду відшкодування майнової та моральної шкоди, апеляційний суд дійшов вірного висновку про виникнення у позивача права на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3% річних.»

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на його користь 3% річних від простроченої суми заборгованості в сумі 18 501,93 грн. та інфляційних втрат в сумі 4 043,00 грн. в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за заявлений період з 30.08.2018 року по 30.06.2023 року, - оскільки відповідачем не виконано рішення Подільського районного суду м. Києва від 30.07.2018 року та не погашено перед позивачем стягнуті за рішенням суду грошові кошти в сумі 27 868,82 грн., наслідком чого є право позивача на реалізацію захисту свого майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника у виді 3% річних та інфляційних втрат від суми боргу за користування утримуваними відповідачем грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 526, 530, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, б-р Русанівський, 8, ) грошові кошти у розмірі 22 544,93 грн. та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 11 вересня 2023 року.

Суддя Ю.В.Рибалка