Справа № 617/809/21
Номер провадження 2/948/376/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.,

за участю: секретарів Порохні І.І.,

позивача-1 ОСОБА_1 ,

представника позивача-3 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка, в режимі відеоконференції, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Вовчанської міської ради Харківської області, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, а також скасування рішення про державну реєстрацію

відповідно до ч.1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 13.09.2023 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення

в с т а н о в и в :

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, зі збільшенням позовних вимог у жовтні 2021 року (а.с.85-93, 128-130 т.1), посилаючись на те, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить домоволодіння в АДРЕСА_1 , а також вони є користувачами земельної ділянки.

У користуванні позивача-1 перебуває земельна ділянка площею 0, 24 га за вказаною вище адресою, зокрема за ним закріплено 0, 07 га, за ОСОБА_6 0, 07 га, за ОСОБА_3 0, 10 га, яку вони використовують на підставі свідоцтва про спадщину від 14.09.1983р.

Позивачами розроблена землевпорядна документація на встановлення меж вказаної земельної ділянки, але при проведенні інженерно-геодезичних робіт землевпорядною організацією встановлено, що їхня земельна ділянка перетинається з сусідською земельною ділянкою відповідача-2 з кадастровим номером :00:000:0576, що знаходиться в АДРЕСА_2 , орієнтовно накладка становить 0, 2 га.

В акті погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками від 23.10.2017р. міститься підпис ОСОБА_3 , що не відповідає дійсності та її прізвище записане з помилкою, тобто підпис було підроблено.

Водночас в шнуровій книзі, в графі 182 міститься запис щодо належної позивачам земельної ділянки, який має виправлення з 0, 24 на 0, 20, шляхом внесення запису іншою кульковою ручкою. Відтак рішення № 549 Червоноармійської Першої сільської ради Вовчанського району від 05.12.2017р. про передачу земельної ділянки відповідачу-2 є протиправним. Натомість оскільки про підставу реєстрації права власності позивачам стало відомо лише у квітні-травні 2021 року, а тому вони вважаютьє, що причини пропуску строку позовної давності поважними.

У зв`язку з наведеним, позивачі просять:

1)поновити строк звернення до суду та визнати причини його пропуску поважними;

2)визнати протиправним та скасувати рішення № 549 від 05.12.2017р. Червоноармійської Першої сільської ради Вовчанського району про затвердження технічної документації та передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:0576;

3)скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.12.2017р. про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_5 ;

4)скасувати та вилучити запис з Поземельної книги з ДЗК про реєстрацію земельної ділянки площею 0, 1300 га, кадастровий номер :00:000:0576 в АДРЕСА_2 , та переданої у власність ОСОБА_5

5)стягнути з відповідачів на користь позивача-1 всі судові витрати.

Відзив на позов та відповідь на відзив

З порушенням установленого судом строку відповідач подав відзив на позов (а.с.159-162 т.1) проти прийняття якого заперечував представник позивача-1 у своїй відповіді на відзив (а.с.186-187 т.1), а тому ухвалою суду від 12.01.2022р. відзив було залишено без розгляду (а.с.204-209 т.1).

Додаткові пояснення

У своїх додаткових поясненнях представник позивача-1 вказав, що станом на час набуття позивачами права користування земельними ділянками, Земельний кодекс України не був прийнятий, а діюче законодавство не передбачало можливості набуття земельних ділянок у приватну власність. Факт не оформлення документів на дату набуття відповідачем протиправно права на земельну ділянку, не позбавляє позивачів їх прав.

Також долучають до справи фото на яких встановлені межові знаки, які були встановлені за життя батьків позивачів, тобто більше 40 років назад та які відображені на технічному звіті з інженерно-геодезичних вишукувань.

Щодо строків позовної давності зазначає, що про порушене право позивачі дізналися лише у 2021 році (а.с.180-192 т.1).

Відповідач-2 також направив додаткові пояснення у яких зазначив, що позивачами не надається земельно-шнурова книга чи її копії на підтвердження своїх доводів, в той час ними надається земельно-кадастрова книга про яку мова в законодавстві не йдеться. Водночас навіть у цьому документі не йдеться про існування земельної ділянки площею 0, 24 га, оскільки ОСОБА_3 надано - 0, 10 га, ОСОБА_1 0, 7 га, ОСОБА_6 - 0, 7 га, а не одна 0, 24 га. При цьому, у цій книзі на вказано ні адреси земельних ділянок, ні розпорядчого документу, а про позивача ОСОБА_7 мова не йде взагалі.

Звертає увагу, що межовими знаками не може бути дерев`яний стовпець або земельні насадження, оскільки вони повинні бути встановлено зразка (а.с.228 т.1).

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

16.06.2021р. за ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області відкрито загальне позовне провадження (а.с.98-99 т.1).

За ухвалою цього суду від 28.07.2021р. замінено неналежного відповідача Симинівську сільську раду Вовчанського району на належного відповідача Вовчанську міську раду Харківської області (а.с.116-118).

Згідно ухвали цього ж суду від 12.01.2022р. підготовче провадження закрито справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.204-209).

За ухвалою цього ж суду від 08.02.2022р. відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Інститут планування територій» про залучення до участі у справі як третьої особи (а.с.231-233 т.1).

24.07.2023р. на підставі ухвали Машівського районного суду до участі у справі залучено правонаступника позивача-3 ОСОБА_7 ОСОБА_4 (а.с.205).

3. Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні позивач-1 свій позов підтримав та просив його задовольнити. Також повідомив, що до сільської ради не звертався з заявою про виділення земельної ділянки, водночас вони користувалися земельною ділянкою 0, 24 га після прийняття спадщини, про що здійснено запис в Поземельній книзі, яка затверджена у 1977 році та в якій здійснений запис про користування земельною ділянкою.

Представник позивача-3 позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив його задовольнити.

Інші учасники провадження в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, позивач-2 направила заяву про розгляд справи без її участі (а.с.161, 202-203, 209, 210 т.2).

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що 14.09.1983р. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 успадкували після померлої матері ОСОБА_8 житловий будинок в с. Радянське Вовчанського району Харківської області на земельній ділянці площею 5 200 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по закону від 14.09.1983р. (а.с.20-21 т.1).

За рішення Вовчанського районного суду від 31.01.2006р. за ОСОБА_7 визнане право власності на 1/3 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (а.с.207 т.2).

Відповідно до Земельно-кадастрової книги по населеним пунктам Червоноармійської першої сільської ради за ОСОБА_3 рахується 0, 10 угідь, за ОСОБА_1 0, 07, за ОСОБА_6 0, 07 (а.с.39-40 т.1).

На аркуші справи 22 під № 182 (213) міститься запис про позивача ОСОБА_3 0, 20, як зазначив позивач цей документ є викопіюванням Земельно-шнурової книги.

Згідно довідки Вовчанської міської ради № 41 від 19.03.2021р. ОСОБА_1 дійсно користується присадибною земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку площею 0, 24 га в АДРЕСА_1 з 1983 року (а.с.23 т.1).

02.02.2009р. відповідач ОСОБА_9 придбав житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу, витягом з Державного реєстру правочинів № 6950765 від 02.02.2009р. та технічним паспортом від 06.02.2009р. (а.с.27-33 т.1).

За заявою ОСОБА_5 від 13.04.2016р., на підставі рішення Червоноармійської першої сільської ради Вовчанського району від 14.04.2016р. надано дозвіл на розробку технічної із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0, 13 га в АДРЕСА_2 (а.с.25, 26 т.1).

На земельну ділянку ОСОБА_5 виготовлена технічна документація із землеустрою (а.с.44-66 т.1). Згідно акту погодження меж земельної ділянки від 23.10.2017р. вона погоджена суміжним землевласником ОСОБА_3 з умовною межею по АДРЕСА_1 (а.с.42-43 т.1).

Як видно з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.11.2017р., в АДРЕСА_2 зареєстрована земельна ділянка площею 0, 13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :00:000:0576 на запит ОСОБА_5 (а.с.34-38 т.1).

05.12.2017р. Симинівською сільською радою Вовчанського району рішенням № 59 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_5 , кадастровий номер :00:000:0576 площею 0, 13 га в АДРЕСА_2 на території Симинівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, після чого 15.12.2017р. проведена її державна реєстрація (а.с.68, 72-73 т.1).

За повідомленням «Інженерно-правового центру «Гранд», щодо земельної ділянки ОСОБА_1 , під час інженерно-геодезичних вишукувань виявлено, що частина земельної ділянки огороджена парканом та замовником показані два межові знаки, площа перетину земельної ділянки ОСОБА_1 та сусідньої земельної ділянки становить орієнтовно 0, 02 га (а.с.69).

З копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки відповідача ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 вбачається, що вона виготовлена у 2017 році та містить акт погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками з зазначенням підписів, зокрема: з двох сторін з Симинівською сільською радою, з третього боку з ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , а з четвертого боку з ділянкою по АДРЕСА_3 , підписав представник сільської ради (а.с.41-68 т.1).

У своїх письмових поясненнях на адресу адвоката ОСОБА_3 вказала, що підпис в акті погодження меж не ставила, до того ж її прізвище записано з помилкою як « ОСОБА_10 » (а.с.70).

Згідно технічно звіту інженерно-геодезичних вишукувань земельної ділянки та прилеглої території на ім`я ОСОБА_1 складеного ТОВ «Інженерно-правового центру «Гранд» у 2021 році мається накладення з земельною ділянкою кадастровий номер :00:000:0576 (а.с.71 т.1).

На доданому фото зображений житловий будинок позивачів (а.с.193-198 т.1)

5. Мотиви суду

Щодо доводів позивача ОСОБА_3 про непогодження меж земельної ділянки, суд зазначає таке.

Як видно з технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки відповідача на ім`я ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , вона виготовлена у 2017 році та містить акт погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками з відображенням підписів, зокрема: з двох сторін з Симинівською сільською радою, з третього боку з ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , а з четвертого боку з ділянкою по вулиці перемоги, 215, підписав представник сільської ради (а.с.41-68 т.1).

Разом з тим, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

За таких обставин, доводи позивача ОСОБА_3 про те, що вона не підписувала акт погодження меж самостійного значення не має, оскільки не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку.

Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції ВС у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18).

Стосовно права позивачів на користування земельною ділянкою

Як установлено судом позивачі-1, 2, та чоловік позивачки-3 ОСОБА_7 (яка замінена в порядку правонаступництва ОСОБА_4 ), мешканці м. Харкова, набули у 1983 році, а ОСОБА_7 у 2006 році, у спадок житловий будинок в с. Радянське Вовчанського району (нині АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 5200 кв.м, що при переведенні у га становить 0, 52 га.

Відповідно до ст. 106-1 ЗК УРСР, 1970 року (в редакції на час спадкування будинку) перехід права власності на будівлю, розташовану в сільському населеному пункті, не тягне за собою переходу права користування присадибною земельною ділянкою. Надання присадибної земельної ділянки особі, до якої перейшло право власності на будівлю, провадиться на загальних підставах відповідно до вимог цього Кодексу.

У випадках переходу в спадщину права власності на розташовану в сільському населеному пункті будівлю спадкоємцям, якщо вони не мають права на одержання у встановленому порядку присадибної земельної ділянки, надається право користування частиною земельної ділянки, необхідної для утримання цієї будівлі, в розмірі 0,03-0,06 гектара. Дрібні земельні ділянки, що утворились при цьому і які неможливо використати для виробничих потреб колгоспів, радгоспів, інших підприємств і організацій або передати іншим громадянам, можуть надаватись зазначеній категорії громадян понад норму, передбачену в цій статті, в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 70 ЗК УРСР (в редакції на час придбання будинку) надання присадибних ділянок або городів провадиться на основі рішення адміністрації радгоспів та інших сільськогосподарських підприємств, організацій і установ. Якщо особа, яка набула право власності на жилий будинок і господарські будівлі, не є колгоспником, земельна ділянка їй може бути надана в порядку і розмірах, передбачених статтями 77, 78 і 106-1 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 77 ЗК УРСР (в редакції на час придбання будинку) робітники, службовці та інші громадяни, які проживають у сільській місцевості, використовують надані їм присадибні земельні ділянки для будівництва жилих будинків та господарських будівель, а також ведення особистого підсобного господарства.

Пунктом 3 частини 1 ст. 78 ЗК УРСР (в редакції на час придбання будинку) передбачено, що робітники, службовці і інші громадяни, які проживають у сільській місцевості, користуються присадибними земельними ділянками, включаючи площу, зайняту будівлями, у таких розмірах: всі інші робітники і службовці, які проживають у сільській місцевості, але не працюють у сільському господарстві, - не більше 0,15 гектара на сім`ю.

Прийнятим у 1990 ЗК України було передбачено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки (ч.1 ст. 17).

Відповідно до п.1, 7 Р Х Перехідні положення, діючого на даний час ЗК України, рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з статтею 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з статтею 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства.

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (частини перша, друга та третя статті 319 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/5635/13-ц (провадження № 14-122цс18) сформульовано висновки, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», визнаються державою.

Відповідно до частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частинами першою-четвертою та дев`ятою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій, сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Таким чином, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Підстави виникнення права на земельну ділянку та порядок оформлення речових прав на земельну ділянку передбачені статтями 125 та 126 ЗК України.

Таким чином, і зазначені норми чинного ЗК України на час розгляду спору також встановлюють нерозривний зв`язок між прийняттям рішення органом місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність громадян та видачею громадянам правовстановлюючих документів на право власності на земельні ділянки, формуванням земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номера, реєстрацією земельної ділянки у державному земельному кадастрі та відповідно у реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 922/1646/20 та від 04 березня 2021 року у справі № 922/3463/19.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, даючи оцінку доказам у справі, суд вважає, що позивачі не довели належними та допустимими доказами надання їм у користування земельної ділянки загальною площею 0, 24 га, з огляду на таке.

По-перше, матеріали справи містять суперечності в площі земельної ділянки, оскільки згідно довідки Вовчанської міської ради № 41 від 19.03.2021р. (а.с.23 т.1) з 1983 року лише позивач ОСОБА_1 користувався земельною ділянкою площею 0, 24 га, тоді, як інші співвласники 2/3 часток будинку зазначені не були. При цьому, хоча вказана площа користування земельною ділянкою 0, 24 га, співпадає з даними Земельно-кадастрової книги по населеним пунктам Червоноармійської першої сільської ради (а.с.39-40 т.1), але в ній відсутня дата на яку вчинений запис, як і дата самої книги. Крім цього, позивачами наданий документ, нібито викопіювання Земельно-шнурової книги (а.с.22) депід № 182 (213) міститься запис, що а позивачем ОСОБА_3 рахується земельна ділянка 0, 20, що містить виправлення, в той час, навіть якщо не враховувати площу земельної ділянки, вона суперечить довідці Вовчанської міської ради № 41 від 19.03.2021р., згідно якої не позивач ОСОБА_11 , а позивач ОСОБА_1 користувався земельною ділянкою.

По-друге, оскільки за Земельно-шнуровою книгою (а.с.22) земельна ділянка була виділена позивачу ОСОБА_3 , а за довідкою Вовчанської міської ради № 41 від 19.03.2021р. вона була виділена позивачу ОСОБА_1 , тобто з 1983р. по 1991р., а відтак позивачами не надані належні та допустимі докази про те, в який саме час відбувся поділ земельної ділянки в розмірах 0, 10 та по 0, 7 га трьом співвласникам житла.

По-третє, в судовому засіданні позивач-1 повідомив, що право користування земельною ділянкою набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину з 1983р. Натомість, з цього свідоцтва вбачається, що спадкоємці набули право власності на житловий будинок, який розташований на земельній ділянці площею 0, 52 га, що за ЗК УРСР 1970 не надавало право на користування земельною ділянкою в такому розмірі (ст. 106-1), при цьому спадкоємцям, якщо вони не мали право на одержання у встановленому порядку присадибної земельної ділянки, вона надавалася на загальних підставах. Оскільки, спадкоємці були жителями м. Харків, а тому відповідно до ч.3 ст. 1 ст. 78 ЗК УРСР, 1970 року вони мали право на користування земельною ділянкою не більше 0,15 гектара на сім`ю.

За таких обставин, оскільки надані позивачами докази містять суперечності, щодо права та площі набуття в користування земельної ділянки, а відтак суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

6. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідачів (а.с.74, 76 т.1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 142, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Вовчанської міської ради Харківської області, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, а також скасування рішення про державну реєстрацію відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач-1: ОСОБА_1 , проживає в АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач-2: ОСОБА_3 , проживає в АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач-3: ОСОБА_4 , проживає в АДРЕСА_6 , інші відомості відсутні.

Відповідач-1: Вовчанська міська рада Харківської області, місцезнаходження м. Вовчанськ, вул. Соборна, 92, Харківської області. РНОКПП 04058663.

Відповідач-2: ОСОБА_5 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , інші відомості відсутні.

Повний текст Рішення складено 14 вересня 2023 року.

Суддя С.В. Кравець