Провадження № 2-др/742/30/23
Єдиний унікальний № 742/2316/20
УХВАЛА

12 вересня 2023 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Короткої А.О.,

при секретарі судового засідання Богуш Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію понесених судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , представниця позивачки адвокатка Дуденок Оксана Олександрівна, до ОСОБА_1 , представник відповідачки адвокат Денисенко Сергій Вікторович, про визнання права власності на 2/5 частини житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2023 року в цивільній справі №742/2316/20 (провадження №2/742/245/23) позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 2/5 частини житлового будинку за заявою представниці позивачки адвокатки Дуденок О.О. було залишено без розгляду.

07.09.2023 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , представниця позивачки адвокатка Дуденок О.О., до ОСОБА_1 , представник відповідачки адвокат Денисенко С.В., про визнання права власності на 2/5 частини житлового будинку щодо компенсації понесених нею судових витрат по справі в розмірі 5000,00 грн, пов`язаних з її розглядом, надавши докази на підтвердження їх понесення.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначила, що у 2015 році аналогічний позов вже подавався і також був залишений без розгляду, що вказує на їх безпідставність, а тому таке повторне подання беззаперечно свідчить про зловживання процесуальними правами та необґрунтованість дій позивача.

У зв`язку з розглядом даної справи ОСОБА_1 сплатила за надані адвокатом послуги кошти у розмірі 5000,00 грн, які відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи і підлягають відшкодуванню позивачем по справі.

Також вказала, що згідно з ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, у зв`язку з чим просить вирішити питання щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь витрат на послуги адвоката у розмірі 5000,00 грн.

У судове засідання сторони по справі не з`явились, хоча про дату, час і місце такого були повідомлені у відповідності до ст.130 ЦПК України, проте представник заявниці адвокат Денисенко С.В. подав заяву до суду, в якій підтримав заявлені вимоги та просив провести розгляд справи за відсутності сторони заявника, а представниця ОСОБА_2 адвокатка Дуденок О.О. подала до суду заперечення, в якому просила провести розгляд справи за її відсутності, категорично не погодилася з доводами, викладеними у заяві ОСОБА_1 про понесення судових витрат, вважаючи їх завищеними, оскільки під час підготовки відзиву орієнтовного розрахунку суми витрат заявлено не було та не було надано, а сама по собі сума 5000,00 грн за ознайомлення з матеріалами справи, з якими представник відповідачки вже був ознайомлений, не може бути взята до уваги, так як представник вже був обізнаний з такими до моменту підписання договору з ОСОБА_1 і відзив саме у цій справі вже готував, тому відповідно такий розмір витрат є занадто завищеним.

Також представниця ОСОБА_2 зазначила, що припущення, вказані в заяві про необґрунтованість позову, не підтверджені жодними доказами, адже такого висновку в матеріалах справи немає.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення слід відмовити з наступних підстав та мотивів.

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (ч.3 ст.257 ЦПК України).

Судом встановлено, що ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2023 року в цивільній справі №742/2316/20 (провадження №2/742/245/23) позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 2/5 частини житлового будинку за заявою представниці позивачки адвокатки Дуденок О.О. було залишено без розгляду (а.п.131).

З копій договору №02/10 про надання правничої допомоги від 27.04.2023 року, протоколу погодження договірної ціни за надання послуг від 27.04.2023 року, акту виконаних робіт від 27.04.2023 року та рахунку-фактури №1 від 06.09.2023 року вбачається, що між відповідачкою по справі ОСОБА_1 та адвокатом Денисенком С.В. був укладений договір про надання правничої допомоги, за яким загальна вартість наданих послуг склала 5000,000 грн (а.п.133-136).

Так, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Про це нагадав Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи №521/3011/18.

За змістом ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити: які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими; чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду; чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Із системного тлумачення положень ч.5, 6 ст.142, ч.9 ст.141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів із вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02. 2010 року).

Отже, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Таким чином, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Разом з тим, стороною відповідача в заяві про компенсацію витрат не зазначено та не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.55 Конституції України, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України - це форма закінчення розгляду справи за ініціативою позивача без ухвалення рішення, крім того, з матеріалів справи вбачається, що первісними позивачами у ній були саме батьки ОСОБА_2 , а не вона сама, яка вступила у справу вже як їхній правонаступник, що, в свою чергу, свідчить про відсутність у неї умислу на порушення прав відповідачки, як про це не може свідчити і сама лише повторність подачі аналогічного позову.

З огляду на викладене вище, доводи заяви відповідачки ОСОБА_1 про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн є необґрунтованими, тому суд не вбачає підстав для стягнення з позивачки ОСОБА_2 на користь відповідачки понесених нею витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч.5 ст.142 ЦПК України та відмовляє відповідачці у задоволені вказаної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.15, 133, 137,141,142, 246-247, 258-261, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію понесених судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , представниця позивачки адвокатка Дуденок Оксана Олександрівна, до ОСОБА_1 , представник відповідачки адвокат Денисенко Сергій Вікторович, про визнання права власності на 2/5 частини житлового будинку - відмовити.

Ухвала, що постановлена судом в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.09.2023 року.

Разом з тим, на ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Анна КОРОТКА