Справа № 299/1613/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 вересня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кожух О. А., Кондора Р. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», в інтересах якого діяв представник Гребенюк Олександр Сергійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», в інтересах якого діє представниця Бережна Наталія Миколаївна, на ухвалу судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2023 року, постановлену суддею Бак М. Д.,

у с т а н о в и в:

У березні 2023 року Акцонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк), в інтересах якого діяв представник Гребенюк О.С., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останньої на свою користь заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 20.05.2011 у розмірі 41 698,76 грн, а також 2 684,00 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2023 року зазначену позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишено без руху, з підстав її невідповідності вимогам пунктів 2, 8, 9 ч. 3 ст. 175, частинам 3, 4 ст. 177 ЦПК України, з одночасним установленням позивачу 7-ми денного строку з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали суду.

На виконання цієї ухвали судді позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 10.04.2023 подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначено, що оригінали доданих до позову документів, а саме: довідка про кредитні картки; довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; виписка по особовому рахунку відповідачки є наявні у позивача. Водночас у переліку документів, що додаються до вказаної заяви міститься: клопотання про розгляд справи за відсутності позивача; платіжне доручення; позовна заява (в новій редакції); копія заяви (в новій редакції) з доданими до неї копіями документів для відповідача.

Ухвалою судді цього ж суду від 12 квітня 2023 року дану позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» визнано неподаною та повернуто позивачеві внаслідок неусунення банком усіх недоліків позовної заяви, про які було вказано в ухвалі від 16.03.2023.

Не погоджуючись із цією ухвалою судді від 12.04.2023 позивач АТ КБ «ПРИВАББАНК», в інтересах якого діє представниця Бережна Н.М., подав на неї апеляційну скаргу внаслідок її незаконності та необгрунтованості через порушення судом норм процесуального права.

Скарга обгрунтована тим, що місцевим судом безпідставно повернуто позовну заяву банку, оскільки така, на переконання апелянта, подана з додержанням вимог статей 175, 177 ЦПК України. Так, як на підставу для повернення позовної заяви, суд зазначив, що банк не надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також не додав копію документу про сплату судового збору. Однак перелік документів, що додаються до позовної заяви, чітко визначено у статтях 175, 177 ЦПК України і цей перелік не місить обов`язку позивача подавати клопотання про розгляд справи за його відсутності, хоча банком було долучене таке клопотання при подані позовної заяви. Отже, подання до суду такого клопотання є правом позивача згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, а не його обов`язком, як помилково вважав суд першої інстанції.

Також звертав увагу і на те, що до позовної заяви додано належні докази на підтвердження сплати судового збору, а у разі наявності у суду сумнівів щодо платіжного доручення про сплату судового збору, то суд має змогу перевірити зарахування такого до відповідного державного бюджету на підставі ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на наведене банк просив оскаржену ухвалу судді скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, а також вирішити питання про судові витрати.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідачка ОСОБА_1 не скористалася.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10 липня 2023 року цю справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в пункті 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу про повернення заяви позивачеві, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» місцевий суд виходив із того, що банк в установлений судом строк не усунув усіх її недоліків, про які вказувалося в ухвалі судді від 16.03.2023, а саме: 1) є відсутнє клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника; 2) позивачем не надано копію документа про сплату судового збору.

Проте колегія суддів із цими висновками судді місцевого суду погодитися не може, оскільки таких суддя дійшла з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Так, вимоги до позовної заяви і документів, що до неї додаються, визначені статтями 175, 177 ЦПК України, де є відсутнім обов`язок позивача водночас заявлати у позовній заяві чи додавати до позову клопотання про розгля справи за його або його представника відсутності.

Натомість, частини треті статей 177, 211 ЦПК України передбачають, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо, та учасник справи має право /тобто не обов`язок/ заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Водночас, як убачається з матеріалів цієї справи, позивачем було заявлено клопотання про розгяд даної справи за відсутності його представника (а.с.10,18).

Також із матеріалів справи слідує, що позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» додано до позовної заяви належне платіжне доручення за № ІНВ98B3WEX від 28 лютого 2023 року про сплату судового збору в розмірі 2 684 гривні (призначення платежу: судовий збір за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , Виноградівський районний суд Закарпатської області, одержувач ГУК у Закарпатській області/Виноградів, з відміткою про зарахування цих коштів до бюджету (а.с.1, 2, 16, 17).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

З огляду на це положення Закону суд зобов`язаний був перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах цієї справи, використовуючи засоби передбачені законом, зокрема у разі необхідності отримати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування вказаного фонду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 800/473/17 (провадження № 11-56заі18) зроблено правовий висновок щодо відсутності у заявника обов`язку надавати суду оригінал квитанції про сплату судового збору, оскільки суд самостійно повинен перевіряти зарахування відповідної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, в тому числі на підставі дубліката платіжного документа. Отже, обов`язок із перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд, а неподання стороною оригіналу платіжного документа не може бути підставою для повернення заяви/скарги як такої, що не відповідає встановленим вимогам.

За таких обставин у цій справі суддя повинна була переконатися перед тим як повертати позовну заяву банку в тому, що сплачений позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір не був зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України, однак цього суддею зроблено не було, а протилежне матеріали справи не містять.

За приписами частин 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права (надалі ЄСПЛ).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Беллет проти Франції» від 04.12.1995 ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить усталена практика ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

На переконання колегії суддів, суддя місцевого суду передчасно визнала позовну заяву банку неподаною з одночасним поверненням її позивачу без достатніх на те правових підстав.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Установлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи. ЄСПЛ надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі ст. 6 Конвенції зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Отже, суддя місцевого суду на зазначені вище обставини і вимоги закону належним чином уваги не звернула та формально підійшла до вирішення цього питання і передчасно повернула позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги є слушними, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена ухвала судді, відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, - скасуванню з одночасним направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», в інтересах якого діє представниця Бережна Наталія Миколаївна, задовольнити.

Ухвалу судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2023 року.

Суддя-доповідачка

Судді