Справа № 604/1189/23
Провадження № 2-о/604/48/23
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

04 вересня 2023 року смт.Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б.,розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про встановлення режиму окремого проживання подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулись до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання подружжя посилаючись на те, що у зв`язку з початком повномаштабних воєнних дій в Україні, дружина на постійній основі перебуває за кордоном, а тому для недопущення майнових спорів, оскільки подружжя веде окремо господарство та усе майно вважається особистою власністю, просять встановити режим окремого проживання.

Закріплення інституту сепарації у національному законодавстві України є результатом адаптації законодавства України до міжнародних норм, що можна оцінювати позитивно і як один із проявів реалізації подружжям свого права на особисту свободу, вільний вибір місця проживання, і як спосіб урегулювання відносин у разі виникнення проблем сімейного, характеру, виїзду на тривалий проміжок часу закордон тощо.

Порядок встановлення режиму окремого проживання подружжя визначено у ст. 119 СК України, Виходячи із ч. 1 цієї статті, суд може розглядати справу про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у порядку одного із двох виділ судочинства: 1) позовного провадження (у разі наявності спору, відсутності волевиявлення одного з подружжя). При ньому за відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них мас бути обґрунтованим; 2) окремого провадження (за спільною заявою подружжя).

Заявниками у справі про встановлення режиму окремого проживання є подружжя. Отже, як і у справах про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, заява про встановлення режиму окремого проживання мас бути спільною, тобто її мають подати разом чоловік і дружина, шлюб яких зареєстрований у державному органі РАЦС. За наявності дітей у подружжя, яке бажає встановлення режиму окремого проживання, під час провадження у справі до судового розгляду суд вирішує питання щодо можливості їх участі у справі для захисту інтересів саме дітей. При цьому суд враховує особливості їх психічного та фізичного розвитку.

При розгляді справи суд має керуватися загальними засадами цивільного процесуального та сімейного законодавства, дослідити всі обставини справи, врахувати інтереси дітей, за їх наявності, та кожного з подружжя окремо. Зокрема, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, шоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань (п. 12 Постанови ПВСУ № 11)

Відповідно до вимог ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованої особи.

Натомість в порушення вказаних вимог закону, заявниками не зазначено у своїй заяві будь-яких заінтересованих осіб.

Крім того, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У поданій заяві не зазначено, з ким будуть проживати неповнолітні діти, та хто буде ними опікуватись, матеріально забезпечувати, виховувати.

Також заявниками вказано, що ОСОБА_1 із початком повномаштабних бойових дій в Україні на постійній основі перебуває за межами території України, разом із тим до матеріалів справи долучено копію закордонного паспорта ОСОБА_3 з якого вбачається, що остання виїхала з території України 01.03.2022 року та повернулась 03.03.2022 року. Інших відомостей заявниками не долучено, тобто не зазначено доказів на підтвердження обставин, що викладені у заяві.

Суперечливим є той факт, що заявник ОСОБА_1 особисто підписала заяву про встановлення режиму окремого проживання, проте у цій же заяві стверджує, що з 2022 року на постійній основі перебуває за межами території України, а поштовий конверт із заявою надіслано із м.Вінниця.

Згідно ч.1,ч.2ст.185ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про її залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, а тому вважаю за необхідне заяву залишити без руху та надати строк для усунення недоліків заяви з подачею її до суду з врахуванням вимог ст. 175, 177 ЦПК України.

Якщо заявники відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконають вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про встановлення режиму окремого проживання подружжя- залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Підволочиського районного суду Н.Б.Сташків