№ 336/6815/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Журавель Д.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла вищезазначена позовна заява.

В обґрунтуванні позову зазначено, що 26.09.2021 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики за умовами якого, відповідач позичив у позивача 260,000 грн.

При фактичному одержані вказаної суми позичальником була надана розписка від 26.09.2021 року.

Згідно зазначеної розписки відповідач зобов`язувався повернути кошти 07.06.2022 року. Але до теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав.

На підставі вищенаведеного позивач просить:

1) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 260 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 04.09.2023 року.

У підготовче судове засідання 04.09.2023 року сторона позивача не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява від 31.08.2023 року вх. № 26071/23 про розгляд справи за їх відсутності, проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду підписану кваліфікованим електронним підписом заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Судом встановлено, що 26.09.2021 року ОСОБА_2 склав розписку, якою засвідчив факт отримання від ОСОБА_2 в якості позики 260 000 грн. в день складання цієї розписки. Також ОСОБА_2 зобов`язався повернути грошові кошти ОСОБА_1 до 07.06.2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Згідно із змістом ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 заборогованості за договором позики.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В межах наявнихматеріалів справи судом встановлено, що визнання позову відповідачемп не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову.

За наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

За ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Керуючись ст.ст. 218, 505, 526, 527, 530, 545, 1046, 1049, 1049 ЦК України, ст.ст. 78, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % сплаченого судового збору, а саме 1300 гривень.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 % від сплаченого ним судового збору (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № N1DRV4048M від 11.07.2023 року), а саме 1300 гривень.

Відомості, передбачені п. 5 ч. 4 ст. 265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; проживає за адресою: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв 04.09.23