Справа №345/2869/23
Провадження № 2/345/844/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2023 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуш цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 02 червня 2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим, вона змушена звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яке видане на підставі рішення виконкому Калуської районної ради народних депутатів № 13 від 13.01.1988, яке зареєстроване у реєстрову книгу за № 2 за реєстровим № 389 від 15.02.1988 в Івано-Франківському ОБТІ, житловий будинок в цілому на праві особистої власності зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько, голова колгоспного двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_4 померла сестра, член колгоспного двору ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати, член колгоспного двору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Після смерті голови колгоспного двору ОСОБА_5 та членів колгоспного двору ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Крім неї, інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. Відповідачі по справі: її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на спадщину не претендують, і не претендують на виділення належної частки у колгоспному дворі.

Позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить задоволити, а розгляд справи проводити без її участі.

Відповідачі подали до суду заяви, в яких зазначили, що позов визнають, оскільки не мають наміру набувати у власність спадкове майно. Розгляд справи просять здійснювати за їх відсутності.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 30.06.2023 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву.

24.07.2023 відповідачі подали до суду заяви, в яких зазначили, що позов визнають, оскільки не мають наміру набувати у власність спадкове майно. Розгляд справи просять здійснювати за їх відсутності.

24.07.2023 позивачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить задоволити, а розгляд справи проводити без її участі.

Ухвалою суду від 24.07.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.07.1990 (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 07.06.2022 (а.с. 19).

Факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 , та померлими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які є її батьками, підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15.02.1988, яке видане на підставі рішення виконкому Калуської районної Ради народних депутатів № 13 від 13.01.1988, яке зареєстроване у реєстрову книгу за № 2 за реєстровим № 389 від 15.02.1988 в Івано-Франківському ОБТІ, домоволодіння по АДРЕСА_1 належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 , на праві особистої власності (а.с. 20).

В довідці № 32 від 08.02.2023, виданій Голинським старостинським округом, зазначено, що згідно погосподарської книги № 6, ст.75, номер об`єкта по господарського обліку 504, Голинського старостинського округу за 1986-1990 роки у господарстві за адресою по АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_5 голова господарства, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 дружина, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 дочка, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 внуки (а.с. 26).

Згідно з довідкою № 349 від 21.10.2022, виданою Голинським старостинським округом, ОСОБА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 постійно проживала і була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . До дня смерті в даному домогосподарстві були зареєстровані: ОСОБА_1 дочка, ОСОБА_3 - внук та ОСОБА_7 - правнука (а.с. 27).

18.10.2022 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Лесик В.Б., зі заявою № 371 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 (а.с. 12).

Згідно з витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 70354817 від 18.10.2022 після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Лесик В.Б. була зареєстрована спадкова справа за № 69812518 (а.с. 15).

02 червня 2023 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б., позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с. 11).

На спадковий будинок за адресою АДРЕСА_1 виготовлений технічний паспорт від 22.11.2022 (а.с. 21-27), а його інвентаризаційна вартість станом на 22.11.2022 становить 156063,00 грн., що підтверджується довідкою № 4249, виданою ФОП ОСОБА_8 (а.с. 25).

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Оцінка суду:

дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 р. у справі № 6-244цс14, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно зі Законом України «Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер голова колгоспного двору ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно з ч. 2 ст. 123 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

В п. 4 постанови ВР УРСР "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність" , яка діяла на час смерті ОСОБА_5 , йшлося про те, що правила, що містяться в Законі Української РСР "Про власність" і були передбачені Законом СРСР "Про власність в СРСР", застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990 року.

Зважаючи на те, що в колгоспному дворі по АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 проживали ОСОБА_5 голова господарства, ОСОБА_4 дружина, ОСОБА_6 дочка, ОСОБА_1 дочка (позивачка), ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - внуки (відповідачі), то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/6 частці вказаного будинковолодіння.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4 . Отже, після смерті останньої відкрилася спадщина на 1/6 частку домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Крім позивачки, інших спадкоємців, які б у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих зі спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався.

Таким чином позивачка, будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_4 , вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадкового майна.

Як визначено ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та від спадкового майна не відмовлялася, беручи до уваги те, що позивачка не може оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для часткового задоволення позовної заяви та визнання за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Водночас, в іншій частині позову необхідно відмовити з огляду на наступне.

Оскільки позивачка була членом колгоспного двору та станом на 15.04.1991 не втратила права на свою частку в його майні, то вона являється фактичним власником 1/6 частки вказаного вище колгоспного двору як його член.

З аналогічних підстав фактичними власниками по 1/6 частці колгоспного двору є відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Частки позивачки та відповідачів до складу спадкового майна не входять.

Таким чином, беручи до уваги те, що позивачці та відповідачам як колишнім членам колгоспного двору належить по 1/6 частці домоволодіння в АДРЕСА_1 , а відповідно спадщина на дану частину житлового будинку не відкривалася, у суду відсутні будь-які підстави для визнання за позивачкою право власності на вказану 1/3 частку нерухомого майна як на спадкове майно.

Окрім цього, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що спадкодавець ОСОБА_4 отримувала у спадщину після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належні їм на праві спільної сумісної власності, як колишнім членам колгоспного двору, по 1/6 частці домоволодіння в АДРЕСА_1 , що у свою чергу давало б позивачці право успадкувати після смерті матері вказану 1/3 частку спірного домоволодіння, яка належала останнім.

Також матеріали справи не містять доказів того, що позивачка безпосередньо успадкувала після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належні їм на праві спільної сумісної власності, як колишнім членам колгоспного двору, частки спадкового житлового будинку.

Таким чином, оскільки суду не надано жодних доказів того, хто успадкував спадщину після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та в якій частині, а тому вирішити спір щодо належних їм часток в майні не представляється можливим.

При цьому суд відмовляє відповідачам у прийнятті їх заяви про визнання позову щодо 5/6 частин житлового будинку, оскільки це суперечить закону.

З огляду на викладене, суд відмовляє позивачці у задоволенні позову в частині визнання за нею права власності на 5/6 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного ст.ст. 16, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1273, 1296, ЦК України, ст.ст. 120-123, 524-527, 548-549 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону УРСР «Про власність», ст.ст. 2, 13, 80, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст.258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_1 .

Суддя: