Справа №:755/4972/23
Провадження №: 2-з/755/303/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бовкун М.В.,

учасники справи:

представник відповідача - Мошенська І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засідання засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мошенської Ірини Анатоліївни про забезпечення доказів, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи.

Відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року, дану справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

Разом з тим, 13 вересня 2023 року до суду надійшла заява представника відповідача про забезпечення та витребування доказів у даній справі, в якій заявник просить витребувати:

1) у начальника Дніпровського УПП ГУНП у м. Києві Ніконова М.М. повну інформацію, із зазначенням дат та підстав щодо звернення ОСОБА_1 до Дніпровського управління поліції Головного управління національної поліції у місті Києві, за період з вересня 2018 року по вересень 2022 року включно, у тому числі і по заявам від 19 серпня 2022 року, зазначивши про результати розгляду таких заяв ОСОБА_1 , з наданням відповідних належним чином засвідчених копій процесуальних документів про вирішення порушених у заявах питань по суті;

2) у приватного виконавця Корецької Ірини Павлівни (Виконавчий округ м. Києва) повну інформацію щодо перерахування Приватним виконавцем Корецькою Іриною Павлівною стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за виконавчим провадженням НОМЕР_3 грошових коштів у розмірі 26 684,05 грн., із зазначенням всіх реквізитів переказу, а саме: дати переказу, банківських реквізитів та ПІБ особи отримувача, з наданням відповідних належним чином засвідчених копій документів;

3) у ОСОБА_2 : інформацію щодо отриманих ОСОБА_2 у період з 01 червня 2023 року по 13 червня 2023 року всіх видів доходів, виплат та компенсацій, у тому числі і повну інформацію відносно стягнутих Приватним виконавцем Корецькою Іриною Павлівною з ОСОБА_1 під час здійснення виконавчого провадження НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 26 684,05 грн. із зазначенням способу отримання цих коштів та наданням відповідних фінансових документів (банківські квитанції, виписки, тощо); інформацію щодо підстав невиконання ОСОБА_2 судового рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2022 року в справі №755/18867/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на майно та його поділ, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання права спільної сумісної власності на майно та його поділ, - в частині передачі ОСОБА_1 присудженого їй майна - автомобіля марки «Кіа Rio», 2013 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , тип - легковий седан-В, а також витребувати технічний паспорт (оригінал) та всі комплекти ключів від зазначеного автомобіля, інформацію та належні докази місця знаходження вказаного вище автомобіля.

Свою заяву представник відповідача обґрунтовує тим, що в даному випадку зазначені документи необхідні для вирішення даної справи по суті, а також з`ясування відповідних обставин справи, викладених у позові стосовно зменшення розміру аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх спільного малолітнього сина. Зокрема, як зазначає заявник, задля підтвердження обставин, на які відповідач посилається у своєму відзиві, а саме здійснення позивачем проти відповідачки та їх малолітнього сина протиправних дій, існує потреба у витребуванні від органів поліції інформації та відповідних процесуальних документів, які приймались за наслідками розгляду заяв відповідачки щодо вчинення, на її думку, позивачем насильства у сім`ї відносно неї та їх дитини. В той же час, заявниця звертає увагу на те, що на неодноразові адвокатські запити стосовно вказаної інформації, органами поліції не було надано жодних відповідей, а тому отримати їх самостійно вона не має можливості.

Разом з тим, як зазначає представник відповідача, оскільки у позивача за виконавчим провадженням щодо стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання їх малолітнього сина - існує заборгованість, та при цьому в рамках даного виконавчого провадження на рахунки ОСОБА_2 було накладено арешт, з урахуванням того, що за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2022 року в межах цивільної справи № 755/18867/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було присуджено до стягнення грошову компенсацію вартості спільного сумісного майна, про що було видано виконавчий лист та відкрито відповідне виконавче провадження, в рамках якого, з примусового виконання вказаного рішення суду, на користь ОСОБА_2 було перераховано кошти - виникла необхідність у витребуванні від приватного виконавця Корецьокої І.П. відомостей та підтверджуючих документів стосовно реквізитів рахунків стягувача ( ОСОБА_2 ), на які було перераховано відповідні кошти на виконання рішення суду, адже як зазначає заявник, на її думку, у ОСОБА_2 можуть бути наявні потаємні рахунки, на які не накладено арешт та наявність яких може підтвердити матеріальну можливість позивача сплачувати аліменти на користь відповідачки в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини. При цьому, заявник зазначає, що таку інформацію від приватного виконавця вона самостійно отримати не має можливості, адже виконавець відмовився надавати вказані відомості стосовно рахунків сторони виконавчого провадження.

Водночас, представник відповідача стверджує, що за вищенаведеним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по справі щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, за ОСОБА_1 було визнано право власності на автомобіль, однак, як зазначає заявниця, ОСОБА_2 ухиляється від виконання вказаного рішення суду та не передає відповідачці вказаний транспортний засіб, від продажу якого, на думку заявника, відповідачка могла б забезпечити кращий матеріальний стан дитини. Таким чином, як вважає представник відповідача, існує необхідність у витребуванні від позивача інформації про підстави невиконання ним рішення суду, в частині передачі автомобіля належного ОСОБА_1 , а також відповідного технічного паспорту на нього та всіх комплектів ключів. Самостійно отримати такі докази та інформацію від позивача, сторона відповідача не має можливості, оскільки на вимогу-повідомлення щодо добровільної передачі автомобіля, направлену на всі відомі адреси позивача, жодних відповідей представник відповідача - не отримувала, будь-яких дій з його боку щодо передачі такого транспортного засобу ОСОБА_1 - ним не вчинялись.

Крім того, заявниця зазначає, що є потреба у витребуванні у позивача даних щодо отриманих ним, у період з червня 2023 року по вересень 2023 року, усіх видів його доходів, виплат та компенсацій, у тому числі, стягнутих коштів на його користь з ОСОБА_1 приватним виконавцем, в рамках виконавчого провадження на виконання рішення суду, так як такі дані про доходи позивача, на думку заявниці, можуть підтвердити його матеріальний стан, що є важливим доказом на спростування обставин даної справи про зменшення розміру аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина.

При цьому, представник відповідача зазначає, що в даному випадку наведену заяву про витребування та забезпечення доказів сторона відповідача подає, як єдиний процесуальний документ, в порядку визначеному ст. 84 та ст. 116-118 ЦПК України. Необхідність, саме у забезпеченні доказів у даній справі, заявниця обґрунтовує тим, що в даному випадку є припущення того, що засіб доказування за даним спором може бути втраченим, а збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Так, оскілки наразі на території України запроваджений воєнний стан, через загрозу обстрілів та застосування ракетних ударів по Україні, на її думку, існує ризик, що документи, які зберігаються в органах поліції та у приватного виконавця, у яких вона просить їх витребувати - можуть бути знищені. Крім того, приватний виконавець може взагалі виїхати за кордон України через військову агресію проти України, через що отримати запитувані докази в подальшому стане не можливим. Разом з тим, докази, які вона просить витребувати у Дніпровському УП ГУНП у м. Києві, на думку заявника, можуть бути знищені через сплин трирічного строку їх зберігання, що призведене до їх часткової або повної втрати.

У зв`язку з наведеними обставинами, представник відповідача звернувся до суду з даною заявою.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, приходжу до наступного.

Так, за нормою ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 116 ЦПК України).

При цьому, вимоги до заяви про забезпечення доказів визначені у ст. 117 ЦПК України. За частиною 3 ст. 117 ЦПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Разом з тим, згідно норм ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Вимоги щодо форми та змісту такого клопотання встановлені частиною 2 ст. 84 ЦПК України.

Крім того, слід зауважити, що забезпечення доказів - це механізм не лише здобуття доказів, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігання їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Крім того, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до статті 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Тобто аналізуючи наведені положення цивільно-процесуального закону, слід зробити висновок, що для подання заяв про забезпечення доказів у справі та клопотань про їх витребування, передбачений різний порядок їх подання та розгляду, який встановлений конкретними нормами статей, відповідно до яких заява про забезпечення доказів та клопотання про витребування доказів подаються, як окремі заяви (клопотання), з відповідним обґрунтуванням та викладеними обставинами. Крім того, за подання заяви про забезпечення доказів передбачена сплата судового збору у розмірі встановленому законом.

Положеннями цивільного процесуального кодексу визначений конкретний спосіб пред`явлення таких заяв та клопотань у чітко встановленому порядку, з дотриманням усіх правил, наведених у окремих нормах статей. При цьому, слід зауважити, що об`єднання в одній заяві вимог про забезпечення доказів, у порядку встановленому параграфом 8 Глави 5 Розділу І ЦПК України та вимог про витребування доказів, відповідно до ст. 84 ЦПК України - не передбачено положеннями діючого законодавства, а тому суд не приймає доводи заявника, про те, що дана заява про забезпечення доказів та їх витребування подається до суду як один процесуальний документ.

З огляду на зазначене, суд розцінює дану заяву представника відповідача, як заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст.ст. 116-118 ЦПК України, за пред`явлення якої було сплачено судовий збір.

Так, положеннями ст. 116 ЦПК України, встановлені підстави забезпечення доказів.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів.

У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно п. 4-6 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Крім того, при оцінці судом ризиків втрати або неможливості отримання засобів доказування, слід враховувати, що ці ризики повинні бути не гіпотетичними, а реальними. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Більш того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (стаття 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Так, у своїй заяві заявник посилається на те, що в даному випадку, існує необхідність, саме у забезпеченні доказів у даній справі, оскільки вона припускає, що через загрозу обстрілів та застосування ракетних ударів по території України, існує ризик втрати документів, які зберігаються в органах поліції та приватного виконавця. При цьому, приватний виконавець може взагалі виїхати за кордон, через військову агресію проти України, у зв`язку з чим отримати запитувані докази в подальшому стане не можливо. Разом з тим, на думку заявниці, докази, які вона просить витребувати у Дніпровському УП ГУНП у м. Києві, можуть бути знищені через сплин трирічного строку їх зберігання, що призведене до їх часткової або повної втрати.

Однак, суд зазначає, що вказані припущення заявника, самі по собі не можуть бути тими обставинами, за яких докази, які просить забезпечити заявник, можуть бути втрачені або збирання чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим. Саме по собі введення воєнного стану на території України та загроза ракетного удару, не свідчить про те, що такі докази та документи дійсно будуть знищені або втрачені. Вказані доводи заявника, не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом, який би свідчив про те, що існує загроза знищення або втрати доказу (способу доказування), саме за обставин, викладених представником відповідача, а зокрема при ракетному обстрілі.

Крім того, обставина від`їзду за кордон приватного виконавця, у якого заявник просить витребувати документи, шляхом їх забезпечення - є виключно домислом представника, який не може бути прийнятий до уваги судом.

В той же час, суд зауважує, що відповідно до Розділу ХІІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства Юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року, у разі припинення діяльності приватного виконавця, справи (документи) поточного діловодства та архів приватного виконавця, у тому числі передані до архіву виконавчі провадження, підлягають передачі до архіву міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за місцезнаходженням виконавчого округу, у якому приватний виконавець провадив діяльність.

Тобто, з огляду на зазначене, вбачається, що від`їзд приватного виконавця за межі України не є тією підставою, за якої можливо вважати, що докази, які заявниця просить витребувати у нього будуть згодом втрачені або у подальшому отримати їх стане не можливо.

Крім того, суд не може прийняти до уваги доводи заявника, як на підставу втрати документів, які вона просить витребувати у Дніпровському УП ГУНП у м. Києві, ту обставину, що такі докази будуть знищенні зі сплином трирічного строку, так як заявниця не обґрунтовує вказані обставини жодним посиланням на нормативно-правовий акт, який би свідчив про те, що відповідні документи або докази підлягають знищенню після сплину певного терміну. Враховуючи, те що в даному випадку заявник зазначає, що відповідачкою лише було подано заяву до органів поліції стовно вчинення позивачем насильства у сім`ї проти неї та їх малолітнього сина, посилання на те, що документи за наслідками розгляду такої заяви можуть бути знищені через три роки, не знаходять свого підтвердження за матеріалами справи, адже суду невідома жодна процесуальна стадія розгляду такої заяви відповідачки, яка б свідчила про те, що будь-які документи прийняті за наслідками розгляду такої заяви за своєю правовою природою підлягають знищенню зі сплином трьох років та, що така процедура передбачена нормами діючого законодавства, а тому наразі суд розцінює такі доводи представника відповідача, як здогадку.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, з огляду на наведені норми закону, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача Мошенської І.А. про забезпечення доказів у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 116-118 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення доказів, яка подана до суду представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Мошенською Іриною Анатоліївною.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Слободянюк