Справа № 216/2765/23
провадження №2/216/1611/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2023 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу в Дніпропетровській області у складі:
головуючого судді: Чирського Г.М.,
за участю секретаря судового засідання: Корнєвої Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження, з викликом сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу в Дніпропетровській області від 24.05.2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
Сторони у судове засідання не з`явились.
Представник позивача в позовній заяві, просив розгляд справи проводити за своєї відсутності, підтримавши позовні вимоги та не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву (заперечень) на позовну заяву, клопотань до суду не подав.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, не подав відзив.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в спрощеному позовному провадженні, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав.
З тексту анкети-заяви вбачається, що відповідач своїм підписом погодився з тим, що дана заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
24.09.2010 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», де останній власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Після укладення договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, виникли певні зобов`язання, що є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ці зобов`язання згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, було укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).
Таким чином факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами.
З огляду на матеріали справи, свої зобов`язання за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі.
Крім того, згідно наданого банком розрахунку вбачається, що після укладення договору, ОСОБА_1 користувався наданими банком кредитними коштами в межах розміру кредитного ліміту, проте допустив систематичне прострочення погашення заборгованості.
Крім того, долучена до позову виписка з карткового рахунку відповідача також вказує, що відповідач користувався грошовими коштами (використовував для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримував кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснював розрахунки через термінали), здійснював часткове погашення заборгованості, а отже, прийняв запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту.
Виписка збанківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів тамає статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012 р. № 578/5.
Факт користування відповідачем кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачем іншими належними доказами. Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням кредитної картки та незаконну видачу кредитної карти на ім`я ОСОБА_1 третім особам.
Таким чином, доказом фактів: встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020 р. у справі № 456/3643/17 (провадження № 61-9882 св20).
Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Згідно п. 2.1.1.5.6, п.2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердарфту, а в разі невиконання зобов`язань за Договором, власник картки зобов`язаний за вимогою Банку виконати зобов`язання з поверненням Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), сплаті винагороди Банку.
Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано.
Враховуючи зазначене та оскільки відповідач протягом дії договору не сплачував кредит вчасно та у повному обсязі, тобто зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, суд зробив висновок, що порушене право позивача на повернення суми наданого кредиту підлягає судовому захисту шляхом задоволення його позовних вимог та стягнення з відповідача на його користь суми боргу, а також судових витрат, понесених ним при зверненні до суду, що складаються з судового збору.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 266, 273, 274, 280-283 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги задовольнити.
- заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 6403,12 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.
Суддя Г. М. Чирський