Справа № 442/7094/22 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/94/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2022 року в складі судді Хомика А.П. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встановив:

У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 , в якому просив розірвати укладений між ними шлюб.

Позов обґрунтовано тим, що 23.07.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області зареєстровано між сторонами шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 98. В шлюбі народилось дві доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя погіршувалось через несумісність характерів та сварки, що в кінцевому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. 10 серпня 2022 року в черговий раз виникла сварка і з цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У кожного своє особисте життя, як подружжя їх нічого не пов`язує. Сім`я фактично розпалась, подальше збереження неможливе і суперечить інтересам позивача, оскільки проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити нову сім`ю.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2022 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 23.07.2011 Трускавецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 98.

Прізвище ОСОБА_3 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_3 , вважає таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме в частині неповного та недостовірного з`ясування усіх обставин справи щодо встановлення часу, з якого між нею та позивачем фактично припинено спільне проживання, ведення спільного господарства та припинено усі інші сімейні відносини і стосунки.

Зазначає, що з позивачем припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та припинили будь-які інші сімейні стосунки ще з червня 2022 року, з часу, коли позивач залишив сім`ю та переїхав проживати до іншої жінки. Тому категорично не погоджується з мотивами суду, що з 10 серпня 2022 року не проживають разом, не ведуть спільного господарства. У кожного з них своє особисте життя та сім`я фактично розпалась.

Просить змінити рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2022 року, з одночасним прийняттям нового рішення, яким встановити, що спільне проживання, ведення спільного господарства та інші сімейні відносини між позивачем та відповідачкою припинились у червні 2022 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Разом з тим у клопотанні, яке надійшло до Львівського апеляційного суду 11 квітня 2023 року позивач зазначив, що відповідачка подала заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутності та без фіксації судового процесу, позов визнала в частині доводів сторони позивача про те, що з 10 серпня 2022 року вона з позивачем не проживає разом, не веде спільного господарства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника позивача ОСОБА_1 на заперечення таких, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 367, 368 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 23.07.2011 Трускавецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), зареєстровано шлюб (Свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 від 27.09.2022), актовий запис № 98.

У даному шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження від 27.12.2011), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження від 21.10.2020).

Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу позивач зазначив, що через несумісність характерів, втрату один до одного почуття взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги, шлюб між сторонами існує формально.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із ч. 5 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд першої інстанції правильно врахував, що сторони подружні стосунки не підтримують, не мають наміру на збереження шлюбу, а тому дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти немає можливості.

Зміст та доводи апеляційної скарги не спростовують судове рішення в частині необхідності розірвання шлюбу. Жодна із сторін не наполягає на збереженні сім`ї, а тому розірвання шлюбу не суперечить закону, узгоджується з положеннями ст. 112 СК України.

Разом з тим, апелянт посилається на те, що судом в частині з`ясування обставин справи встановлено, що з 10 серпня 2022 року вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, у кожного з них своє особисте життя та сім`я фактично розпалась.

Натомість, колегія суддів звертає увагу, що така обставина, як час припинення шлюбних відносин сторін, не була предметом окремого дослідження в суді, суд першої інстанції зазначив про припинення шлюбних відносин з 10 серпня 2022 року лише в описовій частині судового рішення, в якій викладена узагальнена позиція позивача.

Разом з тим, вирішуючи вимогу про розірвання шлюбу, суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення не покликався на встановлення судом часу припинення шлюбних відносин, оскільки дані обставини судом не досліджувались.

За вимогами ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин [фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як встановлено апеляційним судом, матеріали справи не містять доказів, які б вказували на час припинення шлюбних відносин між сторонами. Ці обставини взагалі судом першої інстанції не перевірялись і не встановлювались, в даній справі не були предметом дослідження.

Окрім того, відповідачка на підтвердження факту не проживання з позивачем, як сім`я з червня 2022 року, доказів не надала ні в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 293 ЦПК України, у випадку припинення у червні 2022 року шлюбних відносин, кожен із подружжя мав право звернутися до суду із заявою в порядку окремого провадження про втановлення режиму окремого проживання, однак такого не зробив.

В свою чергу, такі обставини можуть доводитись сторонами в іншій справі, в тому числі і при поділі майна подружжя.

Між тим, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 про розгляд справи у її відсутність та визнання позову, яка надійшла до районного суду в день розгляду справи 06.12.2022 (а.с. 18).

Відтак аргументи апеляційної скарги про те, що сторони саме з червня, а не з 10 серпня 2022 року не проживають разом, не ведуть спільного господарства, у кожного з них своє особисте життя та сім`я фактично розпалась, не можуть бути підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Доводи наведені в апеляційні скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, перевіривши доводи позивача, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності та надавши їм належну оцінку у відповідності до вимог ст. ст. 12, 80-89 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 13 вересня 2023 року.

Головуючий: А.В.Ніткевич

Судді: С.М.Бойко

С.М. Копняк