Номер провадження: 22-ц/813/6395/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/16105/19

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/6395/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Власенко С.І.,

учасники справи:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Управдом»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 про роз`яснення рішення у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою адвоката Бандури Христини Юріївни, діючої від імені ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Свячеої Ю.Б. 04 травня 2023 року, про відмову у роз`ясненні рішення,

встановив:

2.Описова частина

Короткий зміст заяви про роз`яснення рішення

В грудні 2022 року представник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 року, в якій просить визначити точну грошову суму, присудженої до стягнення з ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 2-3).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування висновків суду

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 року.

Ухвала суду мотивована тим, що питання поставлене в заяві про роз`яснення рішення суду, фактично спрямоване до зміни змісту рішення. Так зміна судом апеляційної інстанції суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 не має слугувати підставою для роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року, адже у такому випадку фактично буде змінено зміст рішення від 29 листопада 2021 року. Окрім того, таке роз`яснення взаємо виключає ухвалену Одеським апеляційним судом постанову від 13 жовтня 2022 року, адже тоді йтиметься про оскарження рішення, сума стягнення в якому і так зазначена без урахування скасованої заборгованості за надання послуг з утримання автостоянки (паркингу) №2 в період з серпня 2016 по вересень 2018 року в розмірі 34838,58 грн.

Судом вказано, що у такому випадку ОСОБА_1 не позбавлена права звернення до Одеського апеляційного суду із заявою про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 13 жовтня 2022 року. (Т. 2, а.с. 12-13)

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Бандура Х.Ю., діюча від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04.05.2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про роз`яснення рішення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Апелянт посилається на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 року суд в порушення п. 1 ч. 5 ст. 265 ЦПК України не зазначив про задоволення кожної з окремих позовних вимог позивача. Та постановою Одеського апеляційного суду від 13.10.2022 року також не зазначено точної грошової суми, присудженої до стягнення. Тому, у даній справі не міститься точної грошової суми, присудженої до стягнення з ОСОБА_1 , що у подальшому унеможливить його виконання. Резолютивна частина рішення суду першої інстанції не є зрозумілою, оскільки останнє не містить точних грошових сум, що підлягають стягненню з відповідача. (Т. 2, а. с. 15-18).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.06.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Бандури Х.Ю., діючої від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2023 року про відмову у роз`ясненні рішення суду. (Т. 2, а. с. 24-24 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.06.2023 року справу призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 26).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Бандури Х.Ю., діючої від імені ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

У вересні 2019 року ТОВ «Управдом» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд: 1) стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року, в розмірі 61 524,77 грн., з яких: - 47 782,48 грн. надані послуги; - 2 144 грн. 3% річних; - 11 598,77 грн. інфляційні втрати; 2) стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надання послуг з утримання автостоянки (паркингу) №2, за період з серпня 2016 року по вересень 2018 року, в розмірі 34 838,58 грн., з яких: - 25 779,58 грн. надані послуги; - 1 674,00 грн. 3% річних; - 7 385,58 грн. інфляційні втрати за надані послуги. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 921 грн. (Т. 1, а. с. 1 - 5).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 року позовні вимоги ТОВ «Управдом» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управдом» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року, в розмірі 96 363,35 грн. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. (Т. 1, а. с. 189 - 195).

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.10.2022 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 .. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року скасовано в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з утримання автостоянки (паркингу) №2, за період з серпня 2016 по вересень 2018 року, в розмірі 34 838,58 грн.. Постановлено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з утримання автостоянки (паркингу) №2, за період з серпня 2016 по вересень 2018 року, в розмірі 34 838,58 грн. відмовлено. В іншій частині судове рішення залишено без змін. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі - 1 440,85 грн. (Т. 1, а. с. 224 - 227).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Мотиви часткового прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Статтею 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в роз`ясненні рішення суду не відповідає вимогам закону, так як судом допущено порушення норм процесуального права при постановленні ухвали.

Постановляючи ухвалу про відмову в роз`ясненні рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 про роз`яснення рішення не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що по суті в заяві ставиться питання про зміну змісту рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що предметом судового розгляду в даній справі є вирішення питання щодо роз`яснення судового рішення, що регламентується положеннями ст. 271 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Згідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснено, що відповідно дост. 221 ЦПК роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі, й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє у роз`ясненні рішення.

Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, які можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Роз`яснено може бути рішення суду, якщо без такого роз`яснення його реалізація є ускладнена, оскільки спостерігається значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто роз`яснення рішення суду це засіб виправлення формальних недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 18 жовтня 2018 року по справі № 823/867/16, від 21 серпня 2018 року по справі № 803/3805/15. Касаційний суд відмовив у задоволенні заяв про роз`яснення судового рішення, виходячи з того, що із зазначених заявниками мотивів звернення не вбачалося зв`язку між порушеними питаннями та змістом винесеного рішення. Тобто, заявники не вказали, у чому саме полягає нечіткість, незрозумілість останнього та неточність формулювань, застосованих в рішенні суду, та що викликає труднощі у розумінні його змісту. Верховний Суд підкреслив необхідність чіткого визначення в заяві про роз`яснення судового рішення, у чому саме полягає незрозумілість його змісту, які формулювання викликають труднощі у його розумінні або виконанні.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Виходячи з даної норми, роз`яснення рішення - це засіб усунення його недоліків, тобто уточнення і більш ясний виклад дійсного змісту рішення з метою уникнення помилок при його виконанні.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Матеріалами справи встановлено, що звертаючись до суду з позовом ТОВ «Управдом» просило суд:1) стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року, в розмірі 61 524,77 грн., з яких: - 47 782,48 грн. надані послуги; - 2 144 грн. 3% річних; - 11 598,77 грн. інфляційні втрати; 2) стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надання послуг з утримання автостоянки (паркингу) №2, за період з серпня 2016 року по вересень 2018 року, в розмірі 34 838,58 грн., з яких: - 25 779,58 грн. надані послуги; - 1 674,00 грн. 3% річних; - 7 385,58 грн. інфляційні втрати за надані послуги. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 921 грн. (Т. 1, а. с. 1 - 5).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 року позовні вимоги ТОВ «Управдом» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управдом» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року, в розмірі 96 363,35 грн. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. (Т. 1, а. с. 189 - 195).

В мотивувальній частині рішення суду зазначено, що загальна сума боргу ОСОБА_1 складається з: 1) заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 47 782,48 грн. (без урахуванням 3% річних 2 144 грн. та інфляційного збільшення 11 598,77 грн.); 2) заборгованості за надані послуги з утримання автостоянки (паркингу) №2 у розмірі - 25 779,58 грн. (без урахуванням 3% річних 1 674,00 грн. та інфляційного збільшення 7 385,58 грн.).

Отже загальна сума заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги з опалення, за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року, та послуги з утримання автостоянки (паркинг) місце №2, за період з серпня 2016 року по вересень 2018 року, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат становить - 96 363,35 грн. = 61 524,77 грн. + 34 838,58 грн..

Отже, з вказаного слідує, що у резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначено загальну суму заборгованості, шляхом її додавання, та яка складається з: - заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги з опалення, за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року: - послуги з утримання автостоянки (паркинг) парк місце №2 за період з серпня 2016 року по вересень 2018 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.10.2022 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 .. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року скасовано в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з утримання автостоянки (паркингу) №2, за період з серпня 2016 по вересень 2018 року, в розмірі 34 838,58 грн.. Постановлено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з утримання автостоянки (паркингу) №2, за період з серпня 2016 по вересень 2018 року, в розмірі 34 838,58 грн. відмовлено. В іншій частині судове рішення залишено без змін. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі - 1 440,85 грн. (Т. 1, а. с. 224 - 227).

Отже, з врахуванням постанови Одеського апеляційного суду від 13.10.2022 року, за рішеннямПриморського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 року підлягає стягненню з відповідачки тільки заборгованість за надані та спожиті житлово-комунальні послуги з опалення, за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, яка визначається шляхом віднімання від загальної суми стягнутої судом першої інстанції заборгованості у розмірі 96 363,35 грн. суми заборгованості, у стягненні якої було відмовлено, а саме - суми заборгованості за надання послуг з утримання автостоянки (паркингу) №2, за період з серпня 2016 по вересень 2018 року, в розмірі 34 838,58 грн..

Таким чином, враховуючи вищевказане, сума яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управдом», з врахуванням постанови Одеського апеляційного суду від 13.10.2022 року, складається з загальної суми заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги з опалення, за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року, з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, становить - 61 524,77 грн. (шістдесят одна тисяча п`ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп..

Колегія суддів зазначає, що зазначенняПриморським районним судом м. Одеси у рішенні від 29.11.2021 року в резолютивній частині рішення тільки загальної суми заборгованості без вказівки її складових, з врахуванням змісту резолютивної частини постанови Одеського апеляційного суду від13.10.2022 року, позбавить можливості видати виконавчий лист на виконання рішення суду першої інстанції без даного роз`яснення.

Доводи та вимоги апеляційної скарги щодо направлення справи для її продовження до суду першої інстанції є неспроможними, оскільки суперечать змісту ст. 379 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що роз`яснення рішення не може змінювати змісту її резолютивної частини. Тому рішення суду першої інстанції необхідно роз`яснити шляхом зазначення складових частин загальної суми заборгованості, яка стягнута рішенням суду.

Резолютивна частина постанови Одеського апеляційного суду від 13.10.2022 року повинна бути обов`язково врахована під час видачі виконавчого листа судом першої інстанції. Виходячи з зазначеного, колегія суддів вважає помилковим висновки суду першої інстанції про те, що відповідачка може звернутися із заявою про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 13.10.2022 року.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, (п. 57, Series A, № 93), право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. В справі Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Згідно ч. 1 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Бандури Х.Ю., діючої від імені ОСОБА_1 , є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви про роз`яснення рішення колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про роз`яснення рішення.

Порядок касаційного оскарження

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення, після її перегляду в апеляційному порядку не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Бандури Христини Юріївни, діючої від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2023 року про відмову в роз`ясненні рішення скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Заяву представника ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Роз`яснити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року в частині зазначення точних сум, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» (), а саме - заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги з опалення, за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року, в загальному розмірі 61 524 (шістдесят одна тисяча п`ятсот двадцять чотири) грн. 77 коп., з яких: - 47 782 (сорок сім тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 48 коп. надані послуги; - 2 144 (дві тисячі сто сорок чотири) грн. 00 коп. 3% річних; - 11 598 (одинадцять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 77 коп. інфляційні втрати.

2) заборгованість з надання послуг з утримання автостоянки (паркинг) паркомісце №2, за період з серпня 2016 року по вересень 2018 року, в розмірі 34 838 (тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять вісім) грн. 58 коп., з яких 25 779 (двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) грн. 58 коп. надані послуги; - 1 674 (одна тисяча шістсот сімдесят чотири) грн. 00 коп. 3% річних; - 7 385 (сім тисяч триста вісімдесят п`ять) грн. 58 коп. інфляційні втрати за надані послуги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе