Провадження № 2/686/3619/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді - Продана Б.Г., при секретарі - Боднар А.П.., за участю представника відповідача - Опейди А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2023 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до АТ «Державний ощадний банк України» м. Київ філія - Хмельницьке обласне управління про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивує тим, що з 16.04.1984 року по 10.04.2023 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем (правонаступником). До виходу на пенсію їй залишалось 2 роки та 7 місяців, однак, 10.04.2023 року її було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу в разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації (банкрутства) або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, згідно наказу №146-к від 10.04.2023 року. Вважає таке звільнення незаконним, оскільки на підставі п. 3 ст. 42 КЗпПУ вона мала переважне право на залишення на роботі, а їй запропонували не всі наявні вакантні посади. Станом на 27.04.2023 року жодних рішень по ліквідації, реорганізації (банкрутства) або перепрофілювання підприємства не приймалось (їй про такі не відомо); про звільнення більше ніж за два місяці її також не попередили. А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за час вимушеного прогулу за період з 10.04.2023 року по 01.12.2025 року (дату її виходу на пенсію) в сумі 569 767,50 грн. та поновити її на посаді головного спеціаліста сектора оплати праці, бухгалтерського обліку, звітності та контролю «АТ «Державний ощадний банк України» м. Київ філія - Хмельницького обласного управління, а посаду головного фахівця сектору оплати праці відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» вважати скороченою згідно протоколу №8 питання 68, а наказ №146-к від 10.04.2023 року АТ «Державний ощадний банк України» м. Київ «Про звільнення ОСОБА_1 » вважати недійсним.

03.05.2023 року позовну заяву залишено без руху.

18.05.2023 року позивачем подано заяву про усунення недоліків.

22.05.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

16.06.2023 року представником відповідача надано відзив на позов, проти заявлених вимог заперечує, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, вказує, що банк самостійно має право визначати свою організаційну структуру та встановлювати штатний розпис, а позивач відмовилась від запропонованих вакантних посад, мотивуючи відмову тим, що сума отримуваного доходу буде меншою ніж суми, які їй потрібно буде витратити для проживання в інших регіонах та виконання посадових обов`язків. Оскільки позивач не висловила згоди на продовження роботи у АТ «Ощадбанк» на жодній із запропонованих посад, тому правило переваги, встановлене ст. 42 КЗпП в спірних правовідносинах не застосовується. Вважає, що оскільки відсутні підстави для визнання недійсним та скасування наказу від 10.04.2023 № 146-к про звільнення позивача у зв`язку з скороченням діяльності та штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України та для поновлення на зазначеній посаді, а тому відсутні правові підстави для задоволення інших позовних вимог, зокрема, щодо стягнення середнього заробітку, більше того, наданий розрахунок є надуманим на не відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначає також, що позивач просить поновити її на посаді, якої вже не існує, що також не може бути задоволено із врахуванням також і тих обставин, що звільнення відбулось законно. 26.06.2023 року справу призначено до слухання по суті.

В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги просить задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини та правовідносини.

Так, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача заборгованість за час вимушеного прогулу за період з 10.04.2023 року по 01.12.2025 року (дату її виходу на пенсію) в сумі 569 767,50 грн. та поновити її на посаді головного спеціаліста сектора оплати праці, бухгалтерського обліку, звітності та контролю «АТ «Державний ощадний банк України» м. Київ філія - Хмельницького обласного управління, а посаду головного фахівця сектору оплати праці відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» вважати скороченою згідно протоколу №8 питання 68, а наказ №146-к від 10.04.2023 року АТ «Державний ощадний банк України» м. Київ «Про звільнення ОСОБА_1 » вважати недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі п. 3 ст. 42 КЗпПУ вона мала переважне право на залишення на роботі, а їй запропонували не всі наявні вакантні посади, станом на 27.04.2023 року жодних рішень по ліквідації, реорганізації (банкрутства) або перепрофілювання підприємства не приймалось, а про звільнення більше ніж за два місяці її не попередили, внаслідок чого її звільнення відбулось із порушенням вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2022 року на виконання рішення правління AT «Ощадбанк» від 25.10.2022 протокол №8 питання 68 «Про централізацію функцій підрозділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю та зміни в організації виробництва і праці в AT «Ощадбанк», наказано ліквідувати з 01.03.2023 відділ організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Хмельницького обласного управління «Ощадбанк» та до 29.12.2022 попередити працівників, посади яких підлягають скороченню відповідно до вимог чинного законодавства України.

14.12.2022 року наказом начальника філії - Хмельницьке обласне управління AT «Ощадбанк» №481-к «Про попередження окремих працівників про наступне їх вивільнення» передбачено термін до 29.12.2022 письмово персонально попередити працівників відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філїї -Хмельницького обласного управління «Ощадбанк», посади яких підлягають скороченню про майбутнє їх вивільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці у філії - Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк» з 01.03.2023, згідно додатку №1 цього наказу.

Згідно попередження про наступне вивільнення, отриманого позивачем 16.12.2022, ОСОБА_1 була попереджена про скорочення посади головного фахівця сектору оплати праці відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк» наслідком чого є наступне її звільнення з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України 28.02.2023.

Також 16.12.2022 позивачем отримано повідомлення з додатком №1 за змістом якого їй було повідомлено про вакантні посади в AT «Ощадбанк» (1192 вакансії). Згідно змісту цього повідомлення та відмітки у ньому з переведенням на всі запропоновані посади позивач не погодилась.

15.02.2023 року позивачем було отримано повідомлення з додатком №1 за змістом якого їй було повідомлено про вакантні посади в AT «Ощадбанк» (1597 вакансії). Згідно змісту цього повідомлення та відмітки у ньому з переведенням на всі запропоновані посади ОСОБА_1 також не погодилась.

28.02.2023 року у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головного фахівця сектору оплати праці відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк» ОСОБА_1 , вирішено перенести дату скорочення її посади на день її фактичного виходу на роботу та видати наказ в день фактичного виходу роботу, яким стало 10.04.2023 року.

У день звільнення ОСОБА_1 роботодавцем підготовлено та запропоновано до ознайомлення повідомлення про вакансії від 10.04.2023 (1610 вакансії), від отримання та підпису якого позивач відмовилася, внаслідок чого було складено акт про відмову від ознайомлення з повідомленням про вакансії від 10.04.2023 року.

Наказом начальника філії - Хмельницьке обласне управління AT «Ощадбанк» від 10.04.2023 № 146-к «Про звільнення ОСОБА_1 », позивача було звільнено з посади головного фахівця сектору оплати праці відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії-Хмельницького обласного управління AT «Ощадбанк» у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників, згідно з п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України.

Згідно відмітки на вищезазначеному наказі ОСОБА_1 була з ним ознайомлена та отримала копію наказу 10.04.2023 року.

Про дані обставини свідчать матеріали справи.

Так, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем, зокрема у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч. 3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Верховний Суд у постановах у справі №755/3495/16-ц від 28.03.2019 та у справі 51/706/18 від 22.01.2020 підтверджує, що прийняття рішення про визначення структури підприємства є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою. Тому непогодження працівників із рішеннями про визначення структури підприємства установи, зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників не вважається належним способом захисту, працівник не може ставити під сумнів таке рішення.

Згідно правових позицій, висловлених Верховним Судом у постановах у справі №519/160/16-ц (провадження №61-312св17) від 16.01.2018, у справі №696/985/15-ц (провадження №61-1214св18) від 06.02.2018 суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

З метою реалізація цілей Стратегії розвитку Ощадбанку на 2021 -2024 роки, зокрема 30.11.2022 Наглядовою радою АТ «Ощадбанк», прийнято рішення № 71 про зміни в організації виробництва і праці в АТ «Ощадбанк» та централізацію функцій підрозділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філій - обласних управлінь АТ «Ощадбанк», що підтверджується витягом з протоколу засідання Наглядової ради від 30.11.2022 №71.

Зазначеним рішенням Наглядової ради від 30.11.2022 схвалено пропозиції, які викладені в постанові Правління АТ «Ощадбанк» від 25.10.2022 протокол №8 питання 68 «Про централізацію функцій підрозділів організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю та зміни в організації виробництва і праці в АТ «Ощадбанк», та затверджено відповідні зміни в організації виробництва і праці в АТ «Ощадбанк».

Внаслідок чого скороченню підлягала не лише посада, на якій працювала позивач, а також й інші посади в багатьох структурних одиницях Банку (управліннях, департаментах, відділах), тобто у АТ «Ощадбанк» об`єктивно відбувалися зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення штату працівників.

Таким чином, на підставі викладеного, суд не вбачає порушень з боку роботодавця при звільненні ОСОБА_1 із займаної нею посади у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно з п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України, а твердження позивача про те, що їй запропонували не всі наявні вакантні посади, не відповідає дійсності, що встановлено поданими доказами. Більше того, суд не вправі втручатись у визначення структури підприємства установи, зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників та зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді, яка вже не існує на час слухання справи.

ОСОБА_1 як на одну із підстав позовних вимог посилалась також на те, що її не попередили про звільнення більше ніж за два місяці, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 49-2 КЗпПУ.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Наказом начальника філії - Хмельницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 14.12.2022 за №481-к «Про попередження окремих працівників про наступне їх вивільнення» передбачено у термін до 29.12.2022 письмово персонально попередити працівників відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії -Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк», посади яких підлягають скороченню про майбутнє їх вивільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці у філії Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» з 01.03.2023, згідно додатку №1 цього наказу.

Згідно попередження про наступне вивільнення, отриманого позивачем 16.12.2022, ОСОБА_1 була попереджена про скорочення посади головного фахівця сектору оплати праці відділу організації бухгалтерського обліку, звітності та контролю філії - Хмельницького обласного управління АТ «Ощадбанк» наслідком чого є наступне її звільнення з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 28.02.2023.

Таким чином, позивач була попереджена про наступне звільнення більше ніж за два місяці до дати звільнення, що вказує на дотримання вимог ст. 49-2 КЗпП України та безпідставність тверджень позивача.

Також позивач просила стягнути з відповідача заборгованість за час вимушеного прогулу за період з 10.04.2023 року по 01.12.2025 року (майбутню дату її виходу на пенсію) в сумі 569 767,50 грн. та надала відповідний розрахунок.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання доплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Зі змісту наведеної норми Закону вбачається, що прийняття рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу перебуває у прямій залежності від прийняття рішення про поновлення на роботі, у зв`язку з чим не потребує ні додаткового доказування, ні аргументації, що свідчить про прямий похідний зв`язок зазначеної позовної вимоги із вимогою про поновлення на роботі.

Таким чином, зважаючи на встановлену відсутність підстав для визнання недійсним та скасування наказу від 10.04.2023 № 146-к про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з скороченням діяльності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, та для поновлення на зазначеній посаді, одночасно відсутні правові підстави для задоволення інших заявлених позовних вимог, які є похідними.

Крім того, наведений в позовній заяві розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу є надуманним та абсолютно не відповідає вимогам чинного законодавства, більше того, заборгованість за час вимушеного прогулу може бути стягнута лише по дату поновлення на роботі, а позивач зазначила період по дату її виходу на пенсію в майбутньому (01.12.2025 року).

Отже, на підставі викладеного, судом встановлено, що відповідачем при припиненні трудового договору із ОСОБА_1 дотримано встановлений чинним трудовим законодавством порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації праці та скорочення чисельності та штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпПУ, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Відтак, посилання позивача на незаконність її звільнення та не дотримання відповідної процедури, у зв`язку із чим вона підлягала поновленню на роботі із виплатою середнього розрахунку за час вимушеного прогулу, - не знайшли свого підтвердження під час слухання справи, тоді як відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України про поновлення її на роботі на посаді головного спеціаліста сектору оплати праці, бухгалтерського обліку, звітності та контролю АТ «Державний ощадний банк України» та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 569 767 грн. 50 коп. залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 15.09.2023 року.

Суддя:

Позивач: ОСОБА_1 . АДРЕСА_1 , тел НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». 01001. м. Київ, вул. Госпітальна 12-г, .