Постанова

Іменем України

13 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 404/8169/18

провадження № 61-4740св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - заступник військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кропивницький,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на постанову Кропивницького апеляційного суду від 31 березня 2022 року в складі колегії суддів: Письменного О. А., Дуковського О. Л., Дьомич Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року заступник військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кропивницький (далі - КЕВ м. Кропивницький) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просив: визнати недійсними договори купівлі-продажу від 27 березня 2015 року № 218 та від 27 березня 2015 року № 216, предметом яких є земельна ділянка та гараж, укладені відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди Міністерству оборони України та КЕВ м. Кропивницький у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення гаражу загальною площею 27 кв.м, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :37:329:0084 за адресою: АДРЕСА_1 ; та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0030 га біля житлового будинку АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 1993 року в постійному користуванні КЕВ м. Кропивницький перебуває земельна ділянка площею 2,775 га для будівництва житлових будинків та об`єктів соціального культурного побуту на розі АДРЕСА_2 . Вказана земельна ділянка відноситься до земель оборони.

06 травня 2010 року ОСОБА_2 на підставі незаконного рішення Кіровоградської міської ради від 16 лютого 2010 року отримала державний акт про право власності на земельну ділянку біля житлового будинку АДРЕСА_1 , а 11 серпня 2010 року їй видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (гараж), розташоване на цій земельній ділянці.

У подальшому судовими рішеннями, що набрали законної сили, визнано незаконними та скасовано видані ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку та свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Установлено, що спірна земельна ділянка належить до земель оборони.

Проте, незважаючи на відсутність відповідних правовстановлюючих документів, ОСОБА_2 27 березня 2015 року відчужила спірну земельну ділянку з розташованим на ній гаражем на користь ОСОБА_3 , який 06 грудня 2017 року продав їх ОСОБА_1 .

Зазначав, що оскаржувані договори купівлі-продажу укладені всупереч актам цивільного законодавства, якими визначено особливий порядок відчуження земель оборони, тому підлягають визнанню недійсними.

Крім того, оскільки ці договори купівлі-продажу були підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянку та гараж, з метою відновлення прав держави підлягає скасуванню й запис про проведену державну реєстрацію.

Також, враховуючи, що на спірній земельній ділянці розташований гараж, який є самочинним будівництвом, оскільки збудований на землях оборони, щодо яких законом встановлено заборону на їхню забудову подібними об`єктами нерухомості, ОСОБА_1 зобов`язана усунути перешкоди Міністерству оборони України та КЕВ м. Кропивницький в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення цього гаражу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 листопада 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 27 березня 2015 року № 218 та договір купівлі-продажу від 27 березня 2015 року № 216, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди Міністерству оборони України та КЕВ м. Кропивницький в користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення гаражу загальною площею 27 кв.м, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :37:329:0084 за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0030 га, біля житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 01, номер запису про право власності: 23780256).

Суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, оскільки спірними договорами беззаперечно порушуються права та інтереси держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Кропивницький.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 31 березня 2022 року скасовано рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 листопада 2019 року та в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що вимоги про визнання договорів купівлі-продажу недійсними є неефективним способом захисту. Гараж, який збудований на спірній земельній ділянці, не є самочинним будівництвом, тому вимога про його знесення не може бути задоволена без попереднього відшкодування власнику його вартості.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2022 року керівник Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Кропивницького апеляційного суду від 31 березня 2022 року й залишити в силі рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 листопада 2019 року.

Підставами касаційного оскарження судових рішень зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-1328цс15 та в постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року в справі № 916/400/16, від 18 лютого 2019 року в справі № 308/5988/17-ц, від 20 березня 2019 року в справі № 202/3520/16-ц, від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14-ц, від 07 квітня 2020 року в справі № 372/1684/14-ц, від 11 червня 2020 року в справі № 359/281/18-ц, від 15 вересня 2020 року в справі № 469/1044/17, від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц, від 11 лютого 2022 року в справі № 369/14226/18.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що зайняття земель оборони з порушенням ЗК України треба розглядати як непов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави, тому належним способом захисту в такому випадку є негаторний позов. У цій справі прокурор, з урахуванням усіх обставин, обрав ефективний спосіб захисту, який зможе відновити порушене право держави на землю. При цьому спірний гараж збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, про що набувач, проявивши обачність, міг та повинен був знати. Відповідно наявні підстави для знесення гаража без попереднього відшкодування його вартості.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

25 липня 2022 року справа № 404/8169/18 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

22 жовтня 1993 року, на підставі рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 14 квітня 1993 року № 269, КЕВ м. Кропивницький (Кіровоградській КЕЧ району) видано державний акт на право постійного користування землею серії КР № 000 000 66, яким надано в постійне користування 1,13 га землі в межах згідно з планом землекористування. Землю надано у постійне користування під будівництво житлових будинків та об`єктів соціального культурного побуту на розі вулиць Маршала Конєва та Космонавта Попова в 102 районі.

Рішенням Кіровоградської міської ради від 10 березня 1994 року № 195 розмір вказаної земельної ділянки збільшено на 1,645 га, тобто загальний розмір наданої КЕВ м. Кропивницький в користування земельної ділянки складає 2,775 га.

Ці землі за формою власності відносяться до державної власності, цільове призначення - землі оборони, та перебувають на відповідному обліку в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Рішенням Кіровоградської міської ради від 16 лютого 2010 року № 3157 громадянам ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 передано безоплатно у власність земельні ділянки біля житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 90 кв.м, за рахунок вищевказаних земель оборони, які належать на праві постійного користування КЕВ м. Кропивницький.

На підставі цього рішення Кіровоградської міської ради від 16 лютого 2010 року № 3157 ОСОБА_2 отримала державний акт на права власності на земельну ділянку від 06 травня 2010 року серії ЯИ № 690154 площею 0,0030 га.

09 серпня 2010 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради прийнято рішення № 724 про оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на гараж з присвоєнням адреси: АДРЕСА_1 .

11 серпня 2010 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на це нерухоме майно № 026732.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року в справі № 2а-2813/10/1170 частково задоволено позов військового прокурора Кіровоградського гарнізону та скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 16 лютого 2010 року № 3157.

Цим судовим рішенням установлено приналежність спірної земельної ділянки до земель оборони.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 червня 2013 року в справі № 404/995/13-ц визнано недійсним та скасовано державний акт від 06 травня 2010 року серії ЯИ № 690154.

Відповідно до договорів купівлі-продажу від 27 березня 2015 року № 218 та від 27 березня 2015 року № 216 ОСОБА_2 відчужила спірну земельну ділянку (кадастровий номер :37:329:0084) площею 0,0030 га разом із розташованим на ній гаражем на користь ОСОБА_3 .

На підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2017 року № 2332, укладеного ОСОБА_3 із ОСОБА_1 , земельна ділянка (номер запису про право власності: 23780256) разом із розташованим на ній гаражем перебуває у власності ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 ЦК України).

Частиною другою статті 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЗК України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовими рішеннями в інших справах, що набрали законної сили, встановлено, що спірна земельна ділянка належить до земель оборони й перебуває в постійному користуванні КЕВ м. Кропивницький. Виданий ОСОБА_2 06 травня 2010 року державний акт на право власності на земельну ділянку визнано недійсним та скасовано. Відповідно жодних прав на цю земельну ділянку в ОСОБА_2 не виникло й подальше відчуження земельної ділянки на користь інших осіб суперечить закону.

Водночас установлено, що на спірній земельній ділянці, наданій для потреб Збройних Сил України, здійснено будівництво гаражу, власником якого на час розгляду справи є ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 42 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22 грудня 1997 року № 483, землі, які виділені в користування Міністерству оборони України, забороняється займати для будівництва індивідуальних і кооперативних житлових будинків, гаражів, інших господарських будівель, а також під дачі та садово-городні ділянки.

За положеннями частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки будівництво гаражу здійснене на земельній ділянці, яка не була для цього відведена та на якій заборонене будівництво таких споруд, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення цього гаражу.

При цьому Верховний Суд враховує, що на момент набуття ОСОБА_1 права власності на спірні земельну ділянку та гараж, у Єдиному державному реєстрі судових рішень були наявні судові рішення, якими встановлено факт належності земельної ділянки до земель оборони та незаконності набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку. Відповідно відповідач ОСОБА_1 , проявивши обачність, ознайомившись зі змістом документів, що підтверджують право власності на земельну ділянку та гараж, і за необхідності отримавши правову допомогу, мала би зважити на такі обставини при укладенні правочинів купівлі-продажу земельної ділянки та гаражу.

З огляду на викладене, апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельної ділянкою шляхом знесення гаражу.

Разом з тим Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності, з огляду на те, що такі вимоги не є належним способом захисту порушеного права, яким, зважаючи на встановлені в цій справі обставини, має бути вимога про повернення земельної ділянки у власність держави.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, постанову апеляційного суду в частині позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення гаражу скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині; постанову апеляційного суду в частині позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону задовольнити частково.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 31 березня 2022 року в частині позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення гаражу скасувати, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 листопада 2019 року в цій частині залишити в силі.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 31 березня 2022 року в частині позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов