Справа № 276/1576/23
Провадження по справі №2/276/351/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Бобра Д.О.

за участю секретаря судового засідання: Свиридок А.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона з відповідачем 19 листопада 2013 року уклали шлюб. Від даного мають двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що підставою розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного та з 11 червня 2023 року проживають окремо. Вважає, що спільне життя і збереження шлюбу неможливе, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу має намір залишит и прізвище « ОСОБА_5 ». Позивач у позові вказує, що після фактичного припинення шлюбних відносин діти проживають з нею і вона повністю опікується їх вихованням, розвитком та забезпечує матеріально. Домовленості щодо утримання спільних дітей з відповідачем не досягнуто, а тому вона змушена звернутись до суду.

Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2217; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. та наданням правничої допомоги в сумі 1700,00 грн.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18.08.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали від 18.08.2023 року та копію позовної заяви з додатками відповідачу вручено 24.08.2023 року.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, за відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2217, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

Із копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 слідує, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, шлюб фактично припинив існування, сім`я розпалась і зберегти її сторони не бажають.

Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу.

Зважаючи на те, що позивач змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу та бажає надалі іменуватися цим прізвищем, суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище « ОСОБА_5 ».

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до частини 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку щодо утримання дітей визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме враховує той факт, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні і відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.

Виходячи з завдань цивільного судочинства, в забезпеченні інтересів дитини, які полягають, крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд при визначенні розміру аліментів виходить з суспільно визнаного обсягу необхідних щомісячних витрат на утримання дитини, беручи до уваги, щовідповідач є особою працездатного віку, непрацездатних осіб на його утриманні немає, належних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження свого матеріального стану до суду не надав,відзив на позов у встановлений судом строк не подав, що свідчить про відсутність заперечень проти позовних вимог,керуючись принципом доцільності, справедливості та розумності, суд вважає необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісяця, що у достатній мірі відповідає заявленим позивачем потребам утримання дітей, а також не є заздалегідь непомірними для їх сплати відповідачем.

Щодо вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу суд доходить висновку про їх задоволення виходячи з наступного.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено, що 10.08.2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Мотовильник Юлією Володимирівною було укладено Договір про надання правничої допомоги № 1008/6.

У пункті 4.1. вказаного Договору сторони погодили, що вартість наданих юридичних послуг адвокат визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги та виставляє клієнту відповідний розрахунок, що є додатком до данного договору.

Згідно змісту пункту 4.5. вказаного Договору за результатами надання юридичної допомоги у разі необхідності може бути складено акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість.

Із розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу, що додається до Договору про надання правничої допомоги №1008/6 від 10.08.2023 року, слідує, що клієнт ОСОБА_1 погодилась із визначеним адвокатом Мотовильник Ю.В. розрахунком вартості послуг, зауважень та претензій не має.

Згідно акта наданих послуг від 11.08.2023 року вбачається, що загальна кількість витраченого часу адвоката становить 5 годин, вартість наданих послуг за даним актом складає 1700 грн.

На підтвердження оплати послуг адвоката надано копію квитанції про сплату/отримання гонорару від 11.08.2023 року, згідно якої адвокат Мотовильник Ю.В. згідно Договору про надання правничої допомоги № 1008/6 від 10.08.2023 року отримала від ОСОБА_1 гонорар в сумі 1700,00 грн. за надання правничої допомоги.

Таким чином, суд, з огляду на умови договору про надання правової (правничої) допомоги, враховуючи надання адвокатом правничої допомоги позивачу ОСОБА_1 , дійшов висновку, що витрати на правову допомогу по даній справі в сумі 1700,00 грн. є реальними та підтвердженими матеріалами справи.

Окрім того, згідно ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 1073 грн. 60 коп.

На підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст. ст.56, 105, 110, 112, 113 СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2217, між громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 16.08.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок та витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Головуючий суддя: Д.О. Бобер