Справа № 466/8693/22
Провадження № 2/466/647/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П.Т.

секретар с/з Настасяк Б.І

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загаль-ного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності шляхом виділення у власність в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, встановлення порядку роздільного користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

02 листопада 2022 року Позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 174,1 м кв, житловою 99,6 м кв (надалі - будинок), належить позивачу та відповідачам на праві спільної часткової власності.

Просила визнати право власності за нею, ОСОБА_1 шляхом виділення у власність в натурі як окремий об`єкт нерухомості 1/2 житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входять такі приміщення: підвал: (І) - 4.0 м кв.; підвал (II) - 2,8 м кв; 1-й поверх: тамбур (1-1) - 4,6 м кв, коридор (1-2) - 5,1 м кв, житлова кімната (1-3) - 14,9 м кв, житлова кімната (1- 4) - 18 м кв; комірка (1-5)-2,9 м кв, ванна (1-6) -2,7 м кв, кухня (1-7) - 13,3 м кв; 2-й поверх: коридор (1-8) - 6,8 м кв, житлова кімната (1-9) - 22,3 м кв, горище над приміщенням, виділеним їй на першому і другому поверсі; будівлі: будинок садибного типу «Л-1» площею 63,0 м кв, господарські будівлі: гараж «Н», гараж «М», дворова вбиральня «Е»; споруди: хвіртка літ №3, металева сітка № 1 - 9,3 м, №2, № 5 - 49 м, згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 23.10.2021 з наступним припиненням права спільної часткової власності (а. с. 1-5).

02 березня 2023 року Позивачем до суду подано заяву про зміну предмету позову. Згідно якого просила визнати право власності за ОСОБА_1 шляхом виділення у власність в натурі як окремий об`єкт нерухомості 1/2 житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входять такі приміщення: підвал: (І) площею 4.0 м кв; підвал (II) площею 2,8 м кв; коридор (тамбур) (1-2) площею 5,1 м кв; кімната (кухня) (1-3) площею 14,9 м кв, житлова кімната (1- 4) площею 18 м кв -, комора (1-6) площею 2,9 м кв, горище над приміщеннями по лінії поділу (виділу частки) приміщень першого поверху згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 23.10.2021 з наступним припиненням права спільної часткової власності. Встановити такий порядок роздільного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 виділити в користування земельну ділянку площею 286 кв м з такими межами: т. 1-2 - довжина 4,65 м по існуючій межі (огорожі), т.2-3 - по лінії поділу будинку, т. 3-4 - довжина 4.48 м прокласти від кута будинку нову межу під кутом 45°, т.4-5 - довжина 9,52 м прокласти нову межу, т.6-5 довжина 10.43 м прокласти нову межу, т. 6-7 довжина 5,95 м по існуючій межі (огорожі), т. 7-8 довжина 27,33 м по існуючій межі (огорожі), т. 8-1 довжина 8,05 по існуючій межі (огорожі). ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділити в користування земельну ділянку площею 314,0 кв м з такими межами: т. 1-2 - довжина 4,65 м по існуючій межі (огорожі), т.2-3 - по лінії поділу будинку, т. 3-4 - довжина 4.48 м прокласти від кута будинку нову межу під кутом 45°, т.4-5 - довжина 9,52 м прокласти нову межу, т.5-12 - довжина 7,53 м прокласти нову межу, т. 12-11 довжина 5,99 м по існуючій межі (огорожі), т. 11-10 довжина 12,39 м по існуючій межі (огорожі), т. 10-9 довжина 14,63 по існуючій межі (огорожі), т. 9-1 - довжина 10.22 по існуючій межі (огорожі) (а.с.96-98).

Обґрунтування позивача.

Згідно викладеного в мотивувальній частині позовної заяви, позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частка будинку, що підтверджується такими доказами: свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.07.1992, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №1-5884 та реєстраційним посвідченням №2111 від 04.08.1992, відповідно до яких позивачка є власником 1/2 частки будинку; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.11.2006, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №1-4243 спадкова справа №82/2006 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12676387 від 28.11.2006, відповідно до яких позивачка є власником 1/8 частки будинку; договором дарування 1/8 частини житлового будинку від 04.04.2009, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. за р. №993 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22397198 від 07.04.2009, відповідно до яких позивачка є власником 1/8 частки будинку; а також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №275492802 від 17.09.2021.

Відповідачу ОСОБА_4 належить 1/4 частка будинку, що підтверджується такими доказами: інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №275492802 від 17.09.2021; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.11.2011, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №6-335 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №32345373 від 06.12.2011, відповідно до яких відповідачка є власником 1/12 частки будинку; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.02.2004, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №2-709 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3486327 від 30.04.2004, відповідно до яких відповідачка є власником 1/6 частки будинку.

За твердженням Позивача, Відповідач ОСОБА_5 має право на оформлення 1/4 частки будинку, так як фактично прийняв спадщину від попереднього власника - його матері ОСОБА_6 , однак не оформив її. Це підтверджується такими доказами: інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №275492802 від 17.09.2021; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.11.2011, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №6-335, відповідно до якого ОСОБА_6 мала право на реєстрацію права власності на 1/12 частки будинку; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.02.2004, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №2-709 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3486327 від 30.04.2004, відповідно до яких ОСОБА_6 є власником 1/6 частки будинку, копією паспорта ОСОБА_5 , копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 від 01.02.2019 серії НОМЕР_1 .

Позивач просить врахувати, що ОСОБА_5 на час смерті ОСОБА_6 проживав у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорту, останній є таким, що прийняв спадщину після ОСОБА_6 , до складу якої з урахуванням положень ст. 1218 ЦК входить і право на реєстрацію права власності на спадкове майно згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2011, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №6-335. Відтак ОСОБА_5 є належним відповідачем у даній справі.

Позивач посилається на інформаційну довідку №275492802 від 17.09.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої, спірний будинок складається з двох житлових кімнат житловою площею 36,5 кв м та двох кухонь, загальною площею 79,6 м кв. Після переобладнання та добудови - з шести житлових кімнат житловою площею 99,6 кв м та трьох кухонь. Також в довідці зазначено, що самовільно побудовано: житлова прибудова «А-1», житлова прибудова «А-1», житлова прибудова «А-1», житлова надбудова «А`у-1» , житловий будинок «Л-1», літня кухня «Б-1», сарай «В», сарай «Ж», гараж «К», гараж «Н», гараж «М», гараж «О», самовільно переобладнано приміщення 1-3/14.9 6+кв м, 2-6/14,9 кв м в житлові кімнати.

За твердженням Позивача, самовільно збудовані споруди та будівлі вже не мають статусу самовільного будівництва відповідно до наказу №404 від 09.08.2012 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Зокрема на всіх документах інвентаризаційної справи, де містилися відмітки про самовільне будівництво вказаних будівель та споруд міститься інші відмітки про скасування такого позначення.

У своїх доводах в обґрунтування позовних вимог, Позивач посилається на Постанову Верховного суду від 14.08.2019 у справі № 523/3522/16-ц, де вказано, що законодавець розмежовує поняття виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Поряд з тим Позивач звертається до п. 27 постанови Пленуму ВВСУ № 6 від 30.03.2012, згідно якого, розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення частини п`ятої статті 376 ЦК України не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91.

За твердженням Позивача станом на поточну дату вказаний наказ втратив чинність, однак відповідно до п. 3 наказу № 304 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 13.06.2012 «Про затвердження Змін до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» прийняття в експлуатацію об`єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Документом, який на думку Позивача засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Отже, згідно доводів Позивача, господарські будівлі та споруди, надбудови та прибудови, які відносяться до житлового будинку АДРЕСА_1 станом на поточну дату не підлягають введенню в експлуатацію органами ДАБІ, єдиним документом, який засвідчує наявність таких та відповідність їх вимогам законодавства, будівельних нормам і правилам є технічний паспорт.

Позивач зазначила, що за її заявою, була проведена інвентаризація будинковолодіння АДРЕСА_1 та видано технічний паспорт від 23.10.2021 без відміток про самовільно збудовані господарські будівлі, споруди, прибудови та надбудови. Так, до складу будинковолодіння, що належить сторонам на праві спільної часткової власності входить: житловий будинок А-1, житлова прибудова «А-1», житлова прибудова «А-1», житлова прибудова «А-1» , житлова надбудова «А*М», житловий будинок «Л-1», літня кухня «Б-1», сарай «В», сарай «Ж», гараж «К», гараж «Н», гараж «М», гараж «О», переобладнані приміщення в житлові кімнати 1-3/14.9 кв м, 2-6/14,9 кв м.

Будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 600 кв м та перебуває у постійному користуванні власників будинку, відповідно до рішення виконкому Шевченківської районної ради депутатів за №663 від 22.05.1959.

Відповідно до Технічного паспорта на будинок, виготовленого станом на 23.10.2021 позивачка фактично користується наступними приміщеннями: підвал: - (І) - 4.0 м кв - підвал (II) - 2,8 м кв; 1-й поверх: - тамбур (1 -1) - 4,6 м кв, - коридор (1 -2) - 5,1 м кв, - житлова кімната (1-3) - 14,9 м2, - житлова кімната (1 - 4) - 18 м2, - комірка (1-5) - 2,9 м2, - ванна (1-6) - 2,7 м кв, - кухня (1-7) - 13,3 м кв, 2-й поверх: - коридор (1-8) - 6,8 м кв, - житлова кімната (1 -9) - 22,3 м кв. Всього по кв. АДРЕСА_2 - на першому поверсі 61,5м кв, по другому поверсі 29.1м кв Разом 90,6 м кв.

Крім зазначеного, Позивач вказала, що користується наступними будівлями: - будинок садибного типу «Л-1» площею 63,0 м кв - Гараж «Н», - Гараж «М», - дворова вбиральня «Е».

Відповідачі, як зазначила Позивач, в свою чергу, користується наступними приміщеннями: підвал: - (III) - 6.4 м кв, 1-й поверх: - тамбур (2-1) - 7,3 м кв, - коридор (2-2) - 8,7 м2, - житлова кімната (2-3) - 11,0 м2, - коридор (2-4) - 3,1 м2, - кухня (2-5) - 3,9 м2, - житлова кімната (2- 6) - 14,9 м кв, - житлова кімната (2- 7) - 18,5 м кв, - ванна (2-8) - 2,7 м кв, - вбиральня (2-9) - 0,7 м кв, - кухня (2-10) - 8,1 м кв.

Всього по кв. АДРЕСА_3 - на першому поверсі 83,5м кв, по другому поверсі 0 м кв.

Також відповідачі користуються наступними будівлями: - літня кухня «Б-1», - сарай «В», - сарай «Ж», - гараж «К», - гараж «О» - вбиральня «З».

Позивач зазначає, що Сторони здійснили перебудову будинку, зробили окремі входи, фактично створили дві окремі квартири - окремі ізольовані приміщення, які мають окремі прилади обліку енергозабезпечення, водопостачання та газопостачання. Однією з них користується Позивач, іншою Відповідачі, що підтверджується копією технічного паспорту, копіями квитанцій та квитанцій щодо оплати комунальних послуг. З метою безперешкодного володіння, користування та розпорядження своїм майном Позивач бажає здійснити виділ у натурі частки з будинку, що перебуває в спільній частковій власності та встановити порядок роздільного користування земельною ділянкою, на якій розташований будинок, та яка необхідна для його обслуговування. Щодо добровільного поділу/виділу майна сторони згоди не дійшли.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55 (надалі-Інструкція). Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

На виконання даної норми Інструкції Позивач звернулася до експерта для проведення відповідної будівельно-технічної експертизи та виготовлення експертного висновку щодо можливих варіантів поділу (виділу) у натурі частки із майна (будинку та земельної ділянки) та встановлення розміру реальної компенсації у випадку відхилення від часток співвласності.

У Висновку експертом встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами станом на 27.01.2023 та з урахуванням коефіцієнта «Кп» складає 1 231 764 грн.

Експерт зазначив, що можливий тільки один варіант реального розподіл житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 між співвласниками, який відповідає фактичному порядку користування, що склався, з незначним відхиленнями від ідеальних часток співвласників та виплатою грошової компенсації співвласник-частка якого менша за ідеальну при якому:

Співвласнику ОСОБА_1 (1/2 ід.ч.) пропонується виділити наступні приміщення в житловому будинку «А-1»: у підвалі: II - частина приміщення підвалу площею 2,8 кв м; І - частина приміщення підвалу площею 4.1 кв м; коридор (тамбур) літ «1-2» площею 5.1 кв м;

ОСОБА_1 виділити в користування земельну ділянку площею 286 і такими межами: т. 1-2 - довжина 4,65 м по існуючій межі (огорожі), т.2-3 лінії поділу будинку, т. 3-4- довжина 4.48 м прокласти від кута будинку нову під кутом 45°, т.4-5 - довжина 9,52 м прокласти нову межу, т.6-5 довжина м прокласти нову межу, т. 6-7 довжина 5,95м по існуючій межі (огорожі), 8 довжина 27,33 м по існуючій межі (огорожі), т. 8-1 довжина 8,05 по існуючій межі (огорожі).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділити в користування земельну ділянку 314,0 кв м з такими межами: т. 1-2 - довжина 4,65 м по існуючій межі огорожі), т.2-3 по лінії поділу будинку, т. 3-4 - довжина 4,48 м прокласти від кута будинку нову межу під кутом 45°, т.4-5 - довжина 9,52 м прокласти нову межу, т.5-12 - довжина 7,53 м прокласти нову межу, т. 12-11 довжина 5,99м по існуючій межі (огорожі), т. 11-10 довжина 12,39 м по існуючій межі (огорожі), т. довжина 14,63 по існуючій межі (огорожі), т. 9-1 - довжина 10,22 по існуючій межі (огорожі).

При такому порядку роздільного користування земельною ділянкою має місце відхилення від часток співвласників, однак при такому порядку користування, на думку Позивача буде забезпечено зручніше користування сторонами своїм майном.

Обґрунтування правової позиції відповідачів.

13 березня 2023 року Відповідачем ОСОБА_4 подано письмовий Відзив на позовну заяву, згідно якого Відповідач навела практику Верховного суду, зокрема Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 6 листопада розглянув справу № 127/14320/15-ц, яка стосувалась поділу нерухомого майна, до складу якого входять об`єкти самочинного будівництва.

Оскільки будинок за адресою АДРЕСА_1 містить самочинне будівництво, то Відповідач ОСОБА_4 вважає, що на підставі вищевикладеного, вказаний позов не підлягає задоволенню, на підставі чого просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності (а.с.131-133).

29 березня 2023 року Відповідачем ОСОБА_5 до суду подано заяву про визнання ним позовних вимог. Зазначив, що не заперечує підстави позову, та просив розгляд справи проводити у його відсутності ( а.с.140).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2022 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.51).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.79).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2023 року задоволено заяву сторони Позивача від 02 березня 2023 року про повернення на стадію підготовчого провадження (а.с.129).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2023 року (протокольно) прийнято заяву сторони Позивача від 02 березня 2023 року про зміну предмету позову (а.с.126-127).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2023 року витребувано у Третьої львівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.159).

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду.

У судовому засіданні Позивач ОСОБА_1 та її уповноважений представник адвокат Почкіна О.М. позов підтримали, надали пояснення, що аналогічні викладеному в тексті позовної заяви, заяві про зміну предмету позову та письмових пояснень (а.с.193-195), просили такий задовольнити.

Уповноважений представник Відповідача ОСОБА_4 - адвокат Семко В.В. заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в письмовому відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Враховуючи заяву відповідача про розгляд справи за його відсутності, суд вважає за необхідне судовий розгляд провести без участі відповідача ОСОБА_5 .

Даний позов виник із приводу визнання права власності на нерухоме майно, виділення частки у такому майні та встановлення порядку користування майном.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено наступне.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07.1992, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №1-5884 (а.с. 18) та Реєстраційного посвідчення №2111 від 04.08.1992 (а.с.17) ОСОБА_1 є власником 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 .

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2006, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №1-4243 спадкова справа №82/2006 (а.с.20) та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12676387 від 28.11.2006 (а.с.19), ОСОБА_1 є власником 1/8 частки будинку АДРЕСА_1 .

За Договором дарування 1/8 частини житлового будинку від 04.04.2009, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзвою Н.Б. за р. №993 (а.с.22), та згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22397198 від 07.04.2009 (а.с.21), відповідно до яких ОСОБА_1 є власником 1/8 частки будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна №275492802 від 17.09.2021 (а.с.15-16) встановлено, що ОСОБА_1 володіє на праві приватної спільної часткової власності 1/8 частки будинку АДРЕСА_1 .

Відповідачу ОСОБА_4 належить 1/4 частка будинку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна №275492802 від 17.09.2021 (а.с.15-16); свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.11.2011, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №6-335 (а.с.28) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №32345373 від 06.12.2011 (а.с.27), відповідно до яких відповідачка є власником 1/12 частки будинку; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.02.2004, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №2-709 (а.с.24) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3486327 від 30.04.2004, відповідно до яких відповідачка є власником 1/6 частки будинку (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_5 має право на оформлення 1/4 частки спірного будинку, як спадкоємець попереднього власника - його матері ОСОБА_6 , однак не оформив її, що підтверджується такими доказами: інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна №275492802 від 17.09.2021 (а.с.15-16); свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.11.2011, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №6-335 (а.с.28), відповідно до якого ОСОБА_6 мала право на реєстрацію права власності на 1/12 частки будинку; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.02.2004, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори за р. №2-709 (а.с.24); Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3486327 від 30.04.2004 (а.с.25), відповідно до яких ОСОБА_6 є власником 1/6 частки будинку; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 від 01.02.2019 серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Спірне будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 600 кв м та перебуває у постійному користуванні власників будинку, відповідно до рішення виконкому Шевченківської районної ради депутатів за №663 від 22.05.1959 (а.с.45).

Згідно Технічного паспорта на будинок, виготовленого 23.10.2021, до складу будинковолодіння у АДРЕСА_1 , що належить сторонам на праві спільної часткової власності входить: житловий будинок А-1, житлова прибудова «А-1», житлова прибудова «А-1», житлова прибудова «А-1» , житлова надбудова «АіvМ», житловий будинок «Л-1», літня кухня «Б-1», сарай «В», сарай «Ж», гараж «К», гараж «Н», гараж «М», гараж «О», переобладнані приміщення в житлові кімнати 1-3/14.9 кв.м., 2-6/14,9 кв.м. (а.с.29)

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України, кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або на його поділ з -дотриманням вимог ст.183 ЦК України. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (п.3 ст.364 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.6,7,12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 (з іншими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін може виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд, з врахуванням конкретних обставин, може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Така ж позиція висловлена в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995.

Позивачем зазначено, а іншими Сторонами не оспорено, що Сторони за цим спором здійснили перебудову будинку, зробили окремі входи, фактично створили дві окремі квартири - окремі ізольовані приміщення, які мають окремі прилади обліку енергозабезпечення, водопостачання та газопостачання. Щодо добровільного поділу/виділу майна сторони згоди не дійшли.

На звернення Позивача судовим експертом Перепецею Б.Ю. надано Висновок № 01/12-22 за результатом експертного будівельно-технічного дослідження від 27.01.2023 (а.с.100-123).

Згідно вказаного Висновку встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами станом на 27.01.2023 та з урахуванням коефіцієнта «Кп» складає 1 231 764 грн.

Експертом вказано можливий варіант реального розподіл житлового будинку та господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 між співвласниками, який відповідає фактичному порядку користування, що склався, з незначним відхиленнями від ідеальних часток співвласників та виплатою грошової компенсації співвласник-частка якого менша за ідеальну.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 6 листопада розглянув справу № 127/14320/15-ц, яка стосувалась поділу нерухомого майна, до складу якого входять об`єкти самочинного будівництва.

Верховний Суд встановив, що порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55.

Верховним судом вказано, що Пунктом 2.3 глави 2 цієї Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, таким чином виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу/ виділу, згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Також, Верховний Суд зазначив, що за змістом частини першої статті 376 ЦК України, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Будівництво об`єкта нерухомого майна є самочинним за наявності будь-якої з умов зазначені у ній.

Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 України).

Верховний Суд наголошує, що у розумінні частини першої статті 376 ЦК України, самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Верховний Суд у постанові від 04.04.2019 у справі №750/4445/17 обґрунтував відмову наступним. Відповідно до п. 2.3 розділу 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, «не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону». Водночас ч. 2 ст. 376 ЦК України «Самочинне будівництво» передбачає, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього».

Тобто немає нерухомості, яку можна було би поділити на підставі ст. 364 чи 367 ЦК України.

Суд не приймає до уваги Лист відповідь ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за № 2026 від 26.05.2023 на запит представника Позивача - адвоката Почкіної О.М. (а.с.163), згідно якого надбудову літ. «А- 1» до житлового будинку АДРЕСА_1 проведено у 1990 році, яка відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 за №127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 10.07.2001 за №582/5773 із змінами і доповненнями, зокрема, Наказом Мінрегіонбуду від 09.08.2012 за № 404 та Наказом від 03.07.2018 за № 158 станом на сьогоднішній день не є самочинним будівництвом, оскільки жодного належного та допустимого доказу, який би вказав на рік добудови, судом не здобуто, у технічному паспорті на спірний будинок у відповідній графі така інформація відсутня. Крім того інформація зазначена в означеній відповіді ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» за № 2026 від 26.05.2023 спростовується правовстановлюючими документами, зокрема вищевказаними свідоцтвами про право на спадщину інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна №275492802 від 17.09.2021.

Оскільки будинок за адресою АДРЕСА_1 містить самочинне будівництво, суд приймає доводи та обґрунтування сторони Відповідача ОСОБА_4 та на підставі перевірених доводів Сторін та встановлених фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, доходить висновку, що вказаний позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, у зв`язку із відсутністю законних підстави та обґрунтувань позовних вимог, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про відмову у задоволенні цього позову.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.1ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на Позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 19, 23, 26, 34, 76-80, 141, 209, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності шляхом виділення у вла-сність в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, вста-новлення порядку роздільного користування земельною ділянкою відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОК-ПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , РНОК-ПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скар-ги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18 вересня 2023 року.

Суддя П. Т. Едер