Справа № 216/8077/21
Провадження № 2/216/566/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 01.02.2022 призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 14.09.2022 замінено відповідача виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради належним відповідачем ОСОБА_2 .

Позивач повторно не з`явився у судове засідання, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Відповідач також у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, день та місце слухання справи.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив, що позивач викликався судовими повістками у судові засідання 24.05.2023, та 05.09.2023, однак до суду не з`явився, судові повістки направлені за адресою місця реєстрації не отримує, поштові конверти повертають із зазначенням причини повернення: адресат відступній за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Позивачем зазначена в позові одна адреса місця його реєстрації, іншої адреси суду повідомлено не було.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки у судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Суд відкладає розгляд справи в разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача у судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України, особи, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» вказано, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).

Також Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішеннях «Осман проти Сполученого королівства» та «Круз проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому Суд вказав, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості в розгляді їхньої справи.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі (AleksandrShevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Таким чином, будучи обізнаним про час і місце судового розгляду справи, позивач не виявив належної зацікавленості в її розгляді, що вказує на втрату ним інтересу у вирішенні поданого позову.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

ВС визначив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Суд зауважив, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (постанова ВС від 22.05.2019 року в справі № 310/12817/13).

З огляду на наведене, беручи до уваги принципи розумності строків розгляду справи та правової визначеності, у зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання без поважних причин суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 200, п. 3 ч. 1 ст. 257, ст. 260 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.В.Онопченко