Ухвала

Іменем України

13 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 552/3204/19

провадження № 61-13314ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області Федька Є. О. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у виконавчому провадженні № 54424154, стягувач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», боржник - ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області Федька Є. О. задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань покладених на неї.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12 липня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху на підставі частини третьої статті 357 ЦПК України у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження та визнано причини пропуску, зазначені в апеляційній скарзі, неповажними. Скаржнику надано строк десять днів з моменту вручення копії ухвали для усунення недоліків, а саме надання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

У серпні 2023 року на виконання ухвали від 12 липня 2023 року надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій зазначено, що її поведінка та подані докази підтверджують, що вона не знала про наявність ухвали про обмеження її у праві виїзду за межі України до моменту отримання від прикордонників відмови у перетині державного кордону України, а наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення нібито їй ухвали є недостовірним та недостатнім доказом про її обізнаність.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 ухвали Київського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 була обізнана про наявність ухвали Київського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року, що підтверджує рекомендоване повідомлення № 938 про вручення ОСОБА_1 18 червня 2019 року оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 05 вересня 2023 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Апеляційний суд встановив, що заява скаржника не містить підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, а незгода скаржника із правовими висновками суду щодо належності наявного у справі рекомендованого повідомлення № 938 про вручення ОСОБА_1 ухвали Київського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року не є такою підставою.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху та визнаючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними, апеляційний суд встановив, що згідно із повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 938 копія ухвали Київського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року була надіслана ОСОБА_1 на її адресу: АДРЕСА_1 та вручена останній 18 червня 2019 року. У цьому повідомленні зазначена дата вручення та міститься підпис працівника поштового зв`язку, який вніс такі відомості. Це повідомлення про вручення ухвали не має позначки «Судова повістка» або «вручити особисто», а тому наявності особистого підпису із зазначенням прізвища одержувача на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення воно не вимагало. Таким чином, наявне у справі повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення належним чином оформлене та підтверджує отримання ОСОБА_1 ухвали Київського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року.

Напис про одержання поштового відправлення учасником справи, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано (дивитися постанову Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 222/1402/16).

ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Полтавського апеляційного суду від 12 липня 2023 року у серпні 2023 року надано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій не наведено обставин, які б спростовували презумпцію добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків при врученні ухвали Київського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року.

У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2021 року у справі № 711/11085/15-ц зроблено висновок, що: «Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.»[…]«Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.».

Встановивши, що ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 07 червня 2019 року, а причини пропуску є неповажними, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області Федька Є. О. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у виконавчому провадженні № 54424154, стягувач - ПАТ КБ «ПриватБанк», боржник - ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук