Справа № 466/329/22 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/627/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколота Т.І.,Савуляк Р.В.,

секретар Іванова О.О.

З участю: відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №466/329/22за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Гук Ольги Олегівни на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), інтереси якого представляє адвокат Гук Ольга Олегівна, до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини

в с т а н о в и в :

18 січня 2022 року представник ОСОБА_2 адвокат Гук Ольга Олегівназвернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обгрунтування позовних вимог покликалася на те, щоз початку 2000-х років позивач з дружиною ОСОБА_3 виїхали на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки.

У м.Львові вони були зареєстровані за різними адресами, з реєстрації в м.Львові не знімалися, за місцем реєстрації фактично не проживали, від громадянства України не відмовлялися.

Після смерті ОСОБА_3 єдиним спадковим майном залишилася її квартира в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріусом роз`яснено необхідність встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем для оформлення спадщини. У зв`язку з цим позивачем подано відповідний позов.

З врахуванням наведеного, просила про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на території Сполучених Штатів Америки штат АДРЕСА_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26 січня 2023 року узадоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 адвокат Гук Ольга Олегівна. В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необгрунтованість рішення суду. Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що визнання позову відповідачем є безумовною підставою для задоволення позову. Вважає, що суд безпідставно проігнорував визнання відповідачем позову та обставин, встановлення яких необхідно для його задоволення.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 січня 2023 року скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до вимог ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення апеляційним судом.

Представник позивача-адвокат Гук О.О. в судове засідання не з`явилась, хоч належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що стверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.152).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

12 червня 2023 року представник позивача ОСОБА_4 подала до апеляційного суду клопотання про приєднання до матеріалів справи копію посвідчення водія ОСОБА_2 та копію посвідчення особи ОСОБА_3 ,які підтверджують, що позивач та його померла дружина проживали за однією адресою у Сполучених Штатах Америки.

Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак належних доказів неможливості подання зазначених документів до суду першої інстанції представником позивача не надано, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти зазначені документи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутній спір, оскільки відповідач не заперечує проти реалізації позивачем ОСОБА_2 права на спадкування по смерті ОСОБА_3 .

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в Сполучених Штатах Америки, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4,8-11).

Зі змісту свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_3 проживала у штаті АДРЕСА_3 . Сімейний статус на момент смерті -заміжня. Ім`я чоловіка ОСОБА_5 . Відомості про померлу надала донька ОСОБА_6 (а.с.4,8-11).

18 червня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Заява мотивована тим, що позивач прийняв спадщину , оскільки проживав з померлою за однією адресою до її смерті і протягом шести місяців після її смерті (а.с.5).

Встановлено, що померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Знята з реєстрації за цією адресою з 11.06.2019р. у зв`язку зі смертю (а.с.7).

З позовної заяви також вбачається, що позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак документи, які підтверджують зазначену інформацію в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, відповідач ствердив, що позивач разом з його матір`ю протягом двадцяти років проживали у Сполучених Штатах Америки, а тому позов визнає (а.с.47-48).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Аналіз зазначеного свідчить про те, що право на звернення до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем виникає лише у разі надання нотаріусом відмови в оформленні спадщини.

В матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, а тому право позивача наразі є непорушеним, а тому і не підлягає захисту в судовому порядку, тобто позов є передчасним.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом».

Відповідач, який прийняв спадщину, не заперечує факту спільного проживання позивача та померлої ОСОБА_3 на момент її смерті, оскільки вони були подружжям, а тому усне роз`яснення нотаріуса про необхідність встановити такий факт в судовому порядку не є безумовною підставою для звернення з позовом до суду.

Крім цього, як правильно встановив суд першої інстанції відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує право позивача на прийняття спадщини, що ствердив у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, спір між сторонами відсутній та право позивача за відсутності відмови нотаріуса в оформленні спадщини не порушене.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Однак як зазначено вище відповідач не оспорює факту спільного проживання позивача з його матір`ю у Сполучених Штатах Америки до її смерті, а також право позивача на прийняття спадщини.

З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що визнання позову відповідачем автоматично свідчить про обов`язок суду задовольнити позов є безпідставними.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Гук Ольги Олегівни залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 04 вересня 2023 року.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк