Справа № 638/6906/19
Провадження № 4-с/638/84/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Межирицької В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Національного банку України на бездіяльність державного виконавця, орган, чиї дії оскаржуються: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

16.08.2023 НБУ звернувся до суду з зазначеною скаргою, в обгрунтування якої вказує, що 10.04.2023 державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Харкові винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71491366. 27.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника. Підстави закінчення виконавчого провадження є передчасними, оскільки зобов`язання зі сплати грошових коштів не виконано, державним виконавцем не вчинено дії щодо отримання даних для вирішення питання заміну померлого боржника, як сторони виконавчого провадження її спадкоємцями. На думку скаржника органом ДВС допущено бездіяльність, а саме не вчинено всіх необхідних дій для встановлення кола спадкоємців боржника та зупинення виконавчого провадження. У зв`язку з чим НБУ просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати Шевченківський ВДВС поновити виконавче провадження.

18.09.2023 від Шевченківського ВДВС надійшов відзив на скаргу, у якому зазначено, що державним виконавцем закінчено виконавче провадження, у зв`язку зі смертю боржника. Згідно відповіді нотаріальної контори спадкова справа після померлої ОСОБА_1 не заводилась.

Скаржник та державний виконавець звернулись з заявами про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України неявка осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Дзержинським районним судом м. Харкова 20.08.2019 ухвалено рішення, яким позовні вимоги Національного банку України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного банку України заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за період 01 січня 2018 по 31 січня 2019 року у сумі 6094 (шість тисяч дев`яносто чотири ) гривні 82 копійки. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного банку України судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

22.12.2022 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова поновлено Національному банку України пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу у справі №638/6906/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Національного банку України заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за період 01 січня 2018 по 31 січня 2019 року у сумі 6094 (шість тисяч дев`яносто чотири ) гривні 82 копійки. Видано дублікат виконавчого листа відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.08.2019 у справі №638/6906/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Національного банку України заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за період 01 січня 2018 по 31 січня 2019 року у сумі 6094 (шість тисяч дев`яносто чотири ) гривні 82 копійки на користь Національного банку України.

10.01.2023 судом видано дублікати виконавчих листів, які НБУ пред`явлено до виконання.

10.04.2023 постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №638/6906/19 від 10.01.2023.

27.07.2023 постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №638/6906/19 закінчено, на підставі того, що ОСОБА_1 померла.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону та пункту 6 розділу І Інструкції під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п.3 ч.3 ст. 18 Закону).

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

У відповідності до ч.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з вимогами п.5 ч.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у тому числі, у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

У свою чергу частиною п`ятою статті 15 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа, мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У силу пунктів 12, 13 Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом .

Згідно з п.3 ч. 1 та 2 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Як встановлено судом, у ході примусового виконання рішення державним виконавцем отримано інформацію, що боржник ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що у державного виконавця наявний акт запису про смерть №208 від 16.02.2023.

Згідно з ч.1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості, присудженої судом (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припиняється внаслідок смерті боржника і переходить до його спадкоємців (справа № 2-2697/11 від 23.01.2019).

Таким чином, спірні правовідносини допускають правонаступництво, оскільки не пов`язані з особистими немайновими правами особи.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Державним виконавцем до відзиву надано відповідь П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори №1419/01-16 від 15.08.2023/П відповідно до якої спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилась.

Проте, зазначену відповідь нотаріальної контори державним виконавцем отримано 15.08.2023, тобто після того, як ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження, яка датована 27.07.2023.

Отже, державним виконавцем хоча і вчинено дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження її спадкоємцем, проте зазначені дії вчинені вже після закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи зазначене, оскільки дані спірні правовідносини допускають правонаступництво, так як є зобов`язанням зі сплати грошових коштів, державним виконавцем передчасно ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження, тому суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За правилами ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст.18, 447-453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Національного банку України на бездіяльність державного виконавця, орган, чиї дії оскаржуються: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірним дії (бездіяльність) Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо передчасного закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №638/6906/19 від 10.01.2023 про стягнення ОСОБА_1 на користь Національного банку України заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг.

Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №638/6906/19 від 10.01.2023 про стягнення ОСОБА_1 на користь Національного банку України заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та здійснити здійснення у виконавчому провадженні дій встановлених ЗУ «Про виконавче провадження».

Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомити суд, стягувача та боржника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Семіряд