Дата документу 12.09.2023 Справа № 335/7242/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/7242/21 Головуючий у 1 інстанції: Алєксєєнко А.Б.
Провадження № 22-ц/807/1576/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Оранта Січ», ОСОБА_5 , про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ПрАТ СК «Оранта Січ», ОСОБА_5 , про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 листопада 2019 року о 20 год. 52 хв. в м. Запоріжжя на перехресті вул. Перемоги та вул. Маяковського водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Geely mr-7151A, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , здійснив рух на жовтий сигнал світлофора та скоїв зіткнення з транспортним засобом AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням, чим порушив п.8.7.3 г ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2020 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постановою Запорізького апеляційного суду від 18 грудня 2020 року скасовано вказану постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та постановлено нову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу, нанесеного йому у результаті пошкодження, склала 306 751,63 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 416 367,35 грн.

Йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 128 700 грн., проте вказана виплата покрила лише незначну частину вартості матеріальної шкоди.

Пошкодження автомобіля позбавили його можливості використовувати транспортний засіб у звичайному режимі та позбавило єдиного засобу пересування під час пандемії covid-19, що впинило на його емоційний стан та здоров`я, спричинило йому моральну шкоду, розмір якої оцінив в 100 000 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в розмірі 289 867,35 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. та судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 289 867 гривень 35 копійок, моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, а всього стягнуто 299 867 гривень 35 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 499 гривень 43 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 499 гривень 43 копійки.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що у експертному дослідженні, яке долучено до матеріалів справи, не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, позивачем не надано висновок експертизи, який б відповідав вимогам ч.ч. 5,6 ст. 106 ЦПК України, довідка експерта про обізнаність про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок датована після проведення експертизи, просив скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Оранта Січ», ОСОБА_5 , про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягуючи солідарно з двох відповідачів заподіяну матеріальну та моральну шкоду, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог в повному обсязі.

Проте з таким висновком не погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За приписами частин першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції встановлено, що 17.11.2019 року о 20 год. 52 хв. у м. Запоріжжя на перехресті вул. Перемоги та вул. Маяковського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Geely mr-7151A, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригода автомобіль AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належав позивачу на праві власності, отримав механічні пошкодження.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності (т.1, а.с.131).

18 грудня 2020 року постановою Запорізького апеляційного суду від 18 грудня 2020 року скасовано постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (т.1, а.с.133 зворот. -136).

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з копії полісу № АО/4464076 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.11.2019 року, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» з дати укладення полісу і до 12.11.2020 року включно. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Geely mr-7151A, державний номерний знак НОМЕР_1 . Страхова сума на одного потерпілого становить 260 000 грн. за шкоду, завдану життю та здоров`ю, та 130 000 грн. - за шкоду, завдану майну, франшиза 1300 грн. (т.1, а.с. 166).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 02 від 08 січня 2019 року з додатками, складеного судовим експертом Шаховим О.В.:

- ринкова вартість транспортного засобу AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2015 року випуску, становить 582 510,67 грн.;

- коефіцієнт фізичного зносу (Ез) обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ внаслідок експлуатаційного зносу його складників та становить 0,54;

- вартість відновлювального ремонту транспортного засобу AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 , у результаті пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди 17.11.2019 року на дату оцінки складає 416 367,35 грн.;

- матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 , у результаті пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди 17.11.2019 року з ПДВ складає 306 751,63 грн.(т.1, а.с. 12-20).

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту рішення - Закон) встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ч. 1 ст. 22 Закону).

Відповідно до статті 28 Закону шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Оскільки рішення суду в частині стягнення витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, зі страхової компанії не оскаржується учасниками справи, рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається апеляційним судом.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Як зазначено в пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли,деталі,комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судову експертизу « та ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» Наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 року затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), яка встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

У цій Методиці зокрема наведені поняття вживаються у такому значенні:

- колісний транспортний засіб - транспортний засіб, призначений для руху безрейковими дорогами, який використовується для перевезення людей і (або) вантажів, а також перевезення і приводу під час руху чи на місці встановленого на ньому обладнання чи механізмів для виконання спеціальних робочих функцій, допущений до участі в дорожньому русі. Термін «колісний транспортний засіб» поширюється також на машини, двигуни яких живляться постійним електричним струмом через контактну мережу (тролейбуси);

- ринкова вартість КТЗ (його складників) - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

- величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ;

- відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин;

- ринкова вартість КТЗ (його складників) - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

- фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

- відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Відповідно до пункту 1.4. Методика застосовується з метою зокрема визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Пунктом 2.3. Методики визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 зазначеної Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15, постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №200/1345/15-ц.

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості (ВТВ) - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу,викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

У висновку про оцінку КТЗ може міститись інформація про причину фізичного зносу, який виникає в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту, а також про те, чи внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду нараховано величину втрати товарної вартості (пункт 8.6 Методики), чи збігається величина втрати товарного вигляду з величиною втрати товарної вартості, що має значення для вирішення справи про відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою товарного вигляду (товарної вартості), і підлягає встановленню судом. У цьому випадку підлягають з`ясуванню також питання про необхідність фарбування окремих складників КТЗ у разі їх заміни та про те, чи погіршує зовнішній вигляд КТЗ така заміна (підпункт «е» пункту 8.6.2 Методики).

У справі, яка переглядається, у пункті 2.6 автотоварознавчого дослідження величину втрати товарної вартості (ВТВ) транспортного засобу експерт вказує рівною 0,00 грн.(а.с.35). Іншої величини втрати товарної вартості зазначене експертне дослідження не містить.

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за матеріалами справи вартість матеріального збитку (реальні збитки), заподіяного позивачу становить: Сарз + ВТВ = 306 751,63 грн. + 0,00 грн. = 306 751,63 грн.

У постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі №924/625/17 суд касаційної інстанції зазначив, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а тому суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотехнічної експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на який проводився ремонт автомобіля.

Згідно Страхового акту ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» від 09 лютого 2021 року сума матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 306 751,63 грн., сума страхового відшкодування з урахуванням франшизи в розмірі 1300 грн. становить 128 700 грн. (т.1, а.с.137).

Відповідно до платіжного доручення №544 від 01 квітня 2021 року страхове відшкодування в сумі 128 700 грн. перераховано ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» на рахунок позивача (т.1, а.с.137 зворот.).

Судом першої інстанції ухвалою від 28 листопада 2022 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7 про проведення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення величини матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті пошкодження транспортного засобу в ДТП.

З повідомлення судового експерта Середи Є. про неможливість проведення судової експертизи №СЕ-19/108-23/135-АВ від 14.02.2023 року вбачається, що проведення експертизи не можливо, оскільки автомобіль AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 станом на 14.02.2022 року до Запорізького НДЕКЦ для дослідження не надано (т.1, а.с.175-176).

При цьому, після постановлення судом ухвали про проведення автотоварознавчої експертизи саме за клопотанням представника позивача ОСОБА_7 в листопаді 2021 року та поверненням справи експертом Середою Є. із повідомленням про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку з ненаданням автомобіля AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 для дослідження, представником позивача надано суду не завірену копію договору купівлі-продажу 2348/2021/268864 від 20 липня 2021 року, за змістом якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_8 придбала автомобіль AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно до п.3 цього договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу становить 557 600 грн. (т.1, а.с.196-197).

В суді апеляційної інстанції власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_5 пояснив, що не може надати документи на підтвердження здійснення ремонту, проведеного на станції технічного обслуговування та його вартості, а також зазначив, що під час купівлі-продажу транспортного засобу 20 липня 2021 року Звіт про оцінку автомобіля AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 , не складався.

Враховуючи, що належних доказів проведення та вартості здійсненого ремонту пошкодженого автомобіля позивачем не надано ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції, а експертний висновок №02 від 08 січня 2019 року містить вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля AUDI A3, державний номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 306 751,63 грн., колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 178 051 грн. (306 751,00 грн. (сума матеріального збитку) 128 700 грн. (сума сплаченого страхового відшкодування) =178 051 грн.).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом постанови Запорізького апеляційного суду від 18 грудня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди солідарно з двох відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував вимоги статей 1166, 1167 ЦК України, за змістом яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, та моральна шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала за наявності її вини.

За приписами ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження винних дій ОСОБА_4 в заподіянні матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_3 під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 17 листопада 2021 року.

За вищевказаних обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю.

Беручи до уваги те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини ОСОБА_1 , був пошкоджений автомобіль позивача, тривалості часу, протягом якого позивач вживав заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін його звичного способу життя, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частини підлягають частковому задоволенню та стягненню з ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

З наведених підстав, згідно з ч.4-5 ст.367 та п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині постанови про відмову в задоволенні позову. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, стягненню підлягає матеріальна шкода в розмірі 178 051 грн. та моральна шкода в розмірі 10 000 грн.

За приписами ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

До позовної заяви було додано платіжне доручення від 14.06.2021 року про перерахунок ОСОБА_3 на рахунок ОСОБА_7 2 000,00 грн. за надання юридичних послуг.

Проте, позивачем не було надано до суду відповідних доказів, які підтверджують здійснення витрат на правничу допомогу у справі, зокрема: акту виконаних робіт, вартості наданих послуг, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 сплаченого судового збору у розмірі 1880 грн. 63 коп.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 а задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2023 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Оранта-Січ», ОСОБА_5 , про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 178 051 (сто сімдесят вісім тисяч п`ятдесят одна) гривня, моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, а всього 188 051 (сто вісімдесят вісім тисяч п`ятдесят одна) гривня.

У задоволенні решти позову до ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1880 (тисяча вісімсот вісімдесят) гривень 63 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 вересня 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова