ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4469/15-ц Номер провадження 22-ц/814/2862/23Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2022 року по справі скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) і за новими обставинами,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначала, що Лубенським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (бувший ВДВС Лубенського управління юстиції) було відкрите виконавче провадження відповідно до якого вона повинна була перенести паркан, що розділяє її садибу з садибою ОСОБА_2 , за невиконання рішення в добровільному порядку на неї як боржника у виконавчому провадженні декілька раз було незаконно накладено штрафи.

В подальшому судове рішення, яке вона не визнає, за її відсутності було виконано примусово, у зв`язку з чим вона вважає, що державним виконавецем Лубенського МРУЮ було перевищено свої службові повноваження при виконанні рішення.

З вказаних підстав просила: 1) постановити ухвалу, якою визнати дії державного виконавця не законними, скасувати постанову про виконання від 27.06.2012 року; 2) за рахунок виконавчої служби: відновити межі та площу земельної ділянки №34, забор, дровник, відшкодувати моральну та матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн. та повернути кошти за ремонт даху гаражу в сумі 4000 грн.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

В своїй апеляційній скарзі , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нове рішення про задоволення її скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні відділу ДВС Лубенського МРУЮ перебувало виконавче провадження ВП № 27523649 з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2010 № 2-35/2010 про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у праві користування належною їй земельною ділянкою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 , шляхом перенесення самовільно встановленого шиферного паркану на 27 см. таким чином, щоб ширина належної ОСОБА_2 земельної ділянки відповідала документації МБТІ і становила 17,75 м.

Постановою відділу ДВС Лубенського МРУЮ від 08.07.2011 ВП № 27523649 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2010 № 2-35/2010, зобов`язано боржника ОСОБА_1 виконати рішення суду в строк до 15.07.2011 та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Актом державного виконавця від 18.07.2011 встановлено, що рішення суду боржником ОСОБА_1 самостійно не виконано.

Постановою державного виконавця від 21.09.2011 у відповідності до статей 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника ОСОБА_3 накладено штраф в розмірі 250,00 грн. та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Актом державного виконавця від 06.10.2011 встановлено, що рішення суду боржником ОСОБА_1 повторно самостійно не виконано.

Постановою державного виконавця від 06.10.2011 на боржника ОСОБА_1 накладено штраф в подвійному розмірі 500 грн.

Відділом ДВС Лубенського МРУЮ 16.11.2011 до Лубенського міськрайонного суду було направлено подання про примусове проникнення на територію земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , з метою проведення необхідних виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого листа Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2010 № 2-35/2010.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 12.12.2011 № 6-75/11 подання задоволено та надано дозвіл на примусове проникнення з метою виконанням судового рішення.

Ухвала Лубенського міськрайонного суду від 12.12.2011 № 6-75/11 оскаржена боржником до Апеляційного суду Полтавської області.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31.01.2012 року апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 відхилено, а вказане судове рішення місцевого суду залишено без змін.

Постановою державного виконавця від 25.04.2012 з боржника ОСОБА_1 стягнуто витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 120 грн.

Постановою державного виконавця від 15.07.2012 з боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в розмірі 680 грн.

Постановою державного виконавця накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на всіх рахунках в Лубенському відділенні № 146 філії ВАТ «Державний ощадний банк України» та їй належать.

На депозитний рахунок відділу ДВС Лубенського МРУЮ з Лубенського відділення №146 філії ВАТ «Державний ощадний банк України» надійшли кошти в розмірі 1805 грн., які згідно п/д № 2791, 2792, 2793, 2794, 2795 від 29.05.2012 перераховано на користь держави як погашення штрафів та виконавчого збору.

Відділом ДВС 22.06.2012 року сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення про проведення виконавчих дій по виконанню рішення суду 27.06.2012 за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано бути присутніми при їх проведенні.

Постановою відділу від 22.06.2012 залучено працівників органів внутрішніх справ для участі в проведенні виконавчих дій 27.06.2012.

Актом державного виконавця від 27.06.2012 у присутності боржника ОСОБА_1 , та стягувача ОСОБА_2 , працівника органів внутрішніх справ та понятих встановлено, що рішення суду фактично виконано згідно з виконавчим документом. Від підпису в даному акті боржник - ОСОБА_1 відмовилася у присутності понятих.

Штрафи, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій в повному обсязі стягнуто з боржника та перераховано до державного бюджету.

Постановою від 27.06.2012 виконавче провадження з виконання виконавчого листа Апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2010 № 2-35/2010 закінчено на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Копія постанови направлена сторонам виконавчого провадження з роз`ясненням можливості її оскарження в 10-денний строк з дня її отримання.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що всі дії державного виконавця були вчинені відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», а відтак правових підстав визнавати їх незаконними не має.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до статті 124 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Законом України «Про виконавче провадження» (стаття 1) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 вказаного Закону на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, оскарження боржником ОСОБА_1 дій державного виконавця з підстав виконання останнім рішення суду, а саме з перенесенням шиферного паркану на 27 см вглиб її земельної ділянки, щоб ширина належної ОСОБА_2 земельної ділянки відповідала документації МБТІ і становила 17,75 м, що було здійснено в присутності скаржника у ході проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №27523649 по примусовому виконанню рішення суду, є сама по собі незгода з рішенням суду першої інстанції, на підставі якого відкрито виконавче провадження та вчинені оскаржувані дії.

В даному випадку, державним виконавцем вчинені всі вичерпні дії, які визначені законом для примусового виконання судового рішення.

Будь-яких даних, які б могли свідчити про невідповідність дій останнього положенням Закону України «Про виконавче провадження» матеріали справи не містять.

Вказівка скаржникам про те, що державним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення були перевищені службові повноваження - не доводиться доказами по справі, фактично є лише власним баченням самого боржника, яка відмовлялась в добровільному порядку виконувати судове рішення.

При цьому, скаржником не надано суду доказів стосовно існування висновків правоохоронних органів щодо наявності в діях державного виконавця протиправного діяння щодо перевищення своїх службових повноважень чи зловживання владою, оскільки державний виконавець за вчинення протиправних дій як державний службовець несе відповідальність як згідно Закону України "Про державну службу" так і Кримінального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та не містять вказівки на нові факти чи засопи доказування, які б свідчили по їх помилковість.

Фактично викладені в апеляційній скарзі доводи за своїм змістом дублюють подану до суду першої інстанції скаргу, при розгляду якої суд дотримався вимог процесуального та матеріального права.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що державним виконавцем здійснено всі необхідні дії задля виконання рішення суду в межах виконавчого провадження №27523649, а саме переміщення шиферного паркану на 27 см. вглиб земельної ділянки ОСОБА_1 , щоб ширина належної ОСОБА_2 земельної ділянки відповідала документації МБТІ і стала 17.75 м, що було здійснено в присутності самого боржника ОСОБА_1 .

Окрім того, посилання скаржника щодо ненадання їй можливості самостійно виконати вимоги суду спростовуються направленням ОСОБА_1 постанови про відкриття провадження, де зазначений термін, в період якого особа може добровільно виконати вимоги, а також неодноразове накладення штрафів, з підстав невиконання вимог рішення суду.

Отже, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що державним виконавцем було вжито усіх передбачених законом заходів з метою належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили, та з урахуванням норм закону «Про виконавче провадження» без перевищення повноважень, з чим погоджується і судова колегія апеляційного суду.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) немає.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Хорольського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2022 року залишенню без змін.

Керуючись ст.367, ч.1 п.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 вересня 2023 року.

Судді: О. І. Обідіна С. Б. Бутенко О. В. Прядкіна