Справа № 606/1359/23 року
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2023 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Малярчука В.В.

за участі секретаря судового засідання Зіньковській Н.Д.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, також на її утримання, в якій просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на її утримання розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 13.07.2023 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку, мотивуючи тим, що вона проживає з дитиною та здійснюватиме догляд за нею до трьох років, а тому не може працювати, батько дитини матеріально не підтримує її.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки, відзиву не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 14.02.2020 укладено шлюб.

Від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Теребовлянського районного суду від 28.04.2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_2 , який було зареєстровано 14.02.2020 року Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністарства юстиції (м. Івано - Франківськ), актовий запис № 11.

Згідно довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради від 21.06.2023 року № 02-25/405 про те, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , та має наступний склад сім`ї ОСОБА_3 , 2022 року народження,.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела / суми виплачених доходів та утримання податків станом на 22.06.2023 ОСОБА_1 отримала доходи за грудень 2022 року в сумі 2761 грн. 84 коп., за лютий 2023 року в сумі 12040 грн. 00 коп., за березень 2023 року в сумі 860 грн. 00 коп.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, суд приходить до висновку що позивач ОСОБА_1 є такою, що потребує матеріальної допомоги, має на утриманні дитину віком до трьох років, за якими здійснює догляд особисто, і має право на її утримання відповідачем відповідно до вимог згідно ч.1-2 ст.76 СК України.

Положеннямист. 84 ч.2 СК України, передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.4 ст.84 СК Україниправо на утримання дружина, з якою проживає дитини, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї.

В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання дружину до досягнення дитини трирічного віку, оскільки дитина проживає разом із позивачкою, а відповідач має можливість надавати допомогу колишній дружині, однак, при визначенні розміру допомоги судом враховано вимоги ч.4 ст.84 СК України та реальної можливості відповідача надавати позивачці допомогу у заявленому розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача.

Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, однак нею не доведено можливості відповідача сплачувати ці аліменти працевлаштований військовослужбовцем. Тобто, позивачка в суді не довела можливість відповідача надавати їй утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, офіційно працевлаштований, інших неповнолітніх дітей немає, непрацездатні члени сім`ї на утриманні у відповідача відсутні. Доказів зворотного відповідач суду не надав.

Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів, фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що в частині позову про стягнення аліментів на дружину слід задоволити частково стягнувши з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/9 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 13.07.2023 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Окрім того позивачка просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Однак, відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Відповідно до ч.2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що в частині позову про стягнення аліментів на дитину слід задоволити, стягнувши з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитини повноліття, починаючи з 13.07.2023 року.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 263, 265, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 75, 88, 180, ст. 182, 193, 199, 200 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/9 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 13.07.2023 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитини повноліття, починаючи з 13.07.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. в дохід держави.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядається вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В. Малярчук