Справа № 646/990/18
№ провадження 2-др/646/1/23
07.09.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Глоби М.М.,
за участю секретаря судового засідання Борщ Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові заяву представника позивача Прядка В.О. про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела небезпеки,
06.01.2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прядка В.О. звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. 00 коп. Крім того, представником позивача разом із заявою про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, було подано клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вище вказана заява 14.01.2022 року надійшла в провадження судді Шелест І.М.
Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.
На виконання вказаного Розпорядження Червонозаводським районним судом м. Харкова до Ленінського районного суду м. Полтави було передано для розгляду цивільну справу № 646/990/18 судді Шелест І.М., яку згідно з Рішенням Вищої ради правосуддя № 123/0/15-22 від 15.02.2022 звільнено зі штату суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
В Ленінському районному суді м. Полтави вищевказані матеріали заяви реєстрацію в автоматизованій системі документообігу не проходили.
Вищевказані матеріали цивільної справи були повернуті Ленінським районним судом м. Полтави до Червонозаводського районного суду м. Харкова, та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2023 року, матеріали заяви були передані для розгляду судді Глобі М.М.
Ухвалою суду від 20.01.2023 року було задоволено клопотання представника позивача Прядка В.О. про поновлення строку на подання заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. Вказана заява була прийнята до розгляду.
Позивач та представник позивача, в судове засідання не з`явились, повідомлялися про час та місце розгляду заяви завчасно та належним чином. Представник позивача подав до канцелярії суду клопотання про проведення судового засідання без його участі та позивача.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду заяви повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань до суду не надходило.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заявлені вимоги за відсутності не з`явившихся осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
20.12.2021 року представником позивача ОСОБА_3 було подано заяву в якій зазначено, що у строки встановлені ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивач має намір подати до матеріалів справи докази понесених витрат на правову допомогу у зв`язку з її розглядом у суді першої інстанції. (т. 2 а.с. 207).
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.12.2021 року у справі № 646/990/18 позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки задоволені частково.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України - якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

06.01.2022 року позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, разом з долученими до матеріалів заяви доказами на підтвердження понесених судових витрат.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України).

Приписами ч. 1 ст. 26 ЗУ від 05 липня 2012 року за № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-цта в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі№ 648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 628/2292/18 зазначено, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Прядко В.О. 07.12.2020 року було укладено договір про надання правничої допомоги (т. 2 а.с. 136-139).

Цей договір про надання правових послуг по своїй формі і змісту відповідає також вимогам ст. 27 ЗУ від 05.07.2012 року № 5076-УІ, а також в цілому діючому законодавству України.

Представником позивача ОСОБА_3 на підтвердження витрат на професійну правову допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення було долучено: додаткову угоду №1 від 30.12.2020 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Промова» до договору про надання правової допомоги; копію додатку до договору «Зміни та доповнення до завдання на виконання» від 07.12.2021; копію акту приймання передачі наданої правової допомоги від 10.12.2020 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Промова» на суму 3 000 грн. 00 коп; копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 14.03.2021 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Промова» на суму 1800 грн. 00 коп; копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 30.12.2021 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Промова» на суму 1 200 грн. 00 коп.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Матеріалами цивільної справи підтверджується надання представником позивача Прядко В.О. надання послуг правової допомоги ОСОБА_1 за актом від 10.12.2020 у виді складання заяви про збільшення позовних вимог та клопотання про залучення співвідповідача (на загальну суму 3 000 грн. 00 коп.) за актом від 14.03.2021 у виді складання заперечень на заяву про застосування позовної давності на суму 1 800 грн. 00 коп. та за актом від 30.12.2021 у виді представництва позивача у судових засіданнях 20.05.2021 та 13.09.2021 року на загальну суму 1 200 грн. 00 коп.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За правилами ч. 5 ст. 137 ЦПК України суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу за клопотанням іншої сторони.

Клопотань про зменшення розміру витрат на правову допомогу від відповідачів або їх представників до суду не надходило.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.12.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхову виплату у сумі 7 327 грн. 21 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди у сумі 37 370 грн. 90 коп.

Суд, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку, що в зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 стягненню з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягає 915 грн. 87 коп. (6000 грн. 00 коп. х 7 327 грн. 21 коп. / 48 001 грн. 82 коп.), а з ОСОБА_2 відповідно 4 671 грн. 19 коп. (6000 грн. 00 коп. х 37 370 грн. 90 коп. / 48 001 грн. 82 коп) витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 140, 141, 142, 246, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 915 (дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 87 коп. судові витрати на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 671 (чотири тисячі шістсот сімдесят одна) грн. 19 коп. судові витрати на професійну правову допомогу.

В іншій частині в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», адреса для листування: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя