Провадження №2/523/900/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2023 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді - Сувертак І.В.

при секретарі - Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

Установив

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання та просив стягувати з сина, ОСОБА_2 аліменти у розмірі 2000 гривень щомісяця з дня пред`явлення позову і довічно.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується id-паспортом № НОМЕР_1 .

Позивачу встановлена друга група інвалідності, на підставі захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акту МСЕК серії 12ААВ № 479194 від 04.08.2021, посвідчення серії НОМЕР_2 .

Єдиним доходом увесь цей час у позивача є пенсія по інвалідності, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України від 09.08.2022 № 160113. Також позивач не працює та в силу своїх захворювань не може працювати чим знижені його можливості самостійно заробляти собі на життя та лікування.

ОСОБА_1 є самотнім чоловіком, живе один, дружини чи іншої близької людини, яка може допомагати та підтримувати його матеріально немає. Проживаю один за адресою АДРЕСА_3 .

Позивач проживає в квартирі та практично вся пенсія, яку він отримує, витрачається на оплату комунальних послуг (в опалювальний сезон витрати зазвичай в двічі більші) та лікування.

ОСОБА_1 є дуже хворою людиною, постійно проходить лікування, що підтверджується численними виписками із лікарень, а саме: консультаційний висновок спеціаліста, виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 12.08.2022, виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4284 від 21.05.2021, огляд сімейного лікаря від 10.08.2022, направлення на стаціонарне лікування № 205625.

Сума, що залишається не може забезпечити належний рівень життя і її ледь вистачає на існування у цей складний час. Побутовими предметами першої необхідності ОСОБА_1 забезпечити себе не може. Інших джерел доходів не має, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним.

Позивач має рідного сина - відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . Син матеріальну допомогу батьку не надає. Вже тривалий час ОСОБА_1 не підтримує будь-якого контакту зі своїм сином, на зв`язок не виходить, колишня дружина контактів сина не надає та не повідомляє його місцезнаходження. Пенсії, як зазначив позивач, йому не вистачає на проживання.

За таких складних життєвих обставин, не отримуючи від сина ніякої підтримки на прохання про надання допомоги, ОСОБА_1 вимушений звернутись з цією позовною заявою до свого працездатного сина - ОСОБА_2 .

06 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із зазначеним позовом.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2022 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 26,27).

Представник позивача - адвокат Туровський І. С. надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі з обґрунтувань, що викладені в позовній заяві. (а.с. 163).

Відповідач про розгляд справи про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. (а.с. 164). За час розгляду справи надав відзив на позовну заяву. (а.с. 32,33).

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 13).

Позивачу встановлена друга група інвалідності, на підставі захворювання пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акту МСЕК серії 12ААВ № 479194 від 04.08.2021, посвідчення серії НОМЕР_2 . (а.с. 17).

ОСОБА_1 є хворою людиною, постійно проходить лікування, що підтверджується численними виписками із лікарень, а саме: консультаційний висновок спеціаліста, виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 12.08.2022, виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4284 від 21.05.2021, огляд сімейного лікаря від 10.08.2022, направлення на стаціонарне лікування № 205625. (а.с. 9-11).

Окрім того, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області 02 серпня 2023 року надало довідку про розмір пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.01.2021 року по 31.07.2023 року.

Згідно зазначеної довідки, розмір пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.01.2021 року по 31.07.2023 року, варіюється з 11615 грн. коп. на початок періоду та 14765 грн. 66 коп. на кінець періоду. (а.с. 152, 153).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд враховує, що позивач є пенсіонером, тобто в правовому розумінні є непрацездатним, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи.

Однак, в даному випадку, пенсійні виплати, котрі отримує ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є значними та на даний час останній отримує пенсію у розмірі 14765 грн. 66 коп., що на думку суду є цілком достатнім для забезпечення нормального життя.

Також позивачем не доведено свої позовні вимоги в частині того, що витрати на лікування складають основну частину його витрат. Не надано квитанцій, платіжних доручень тощо в підтвердження зазначеного. Самі виписки, консультаційні висновки спеціалістів не є доказом понесення витрат на лікування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивач не довів позовні вимоги в частині потреби в наданні йому матеріальної допомоги.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10,12, 211, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 вересня 2023 року.

Суддя