Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4994/23
Провадження №: 2/332/1569/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву адвоката Байди Мар`яни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановила:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява адвоката Байди М.О. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (документ сформований в системі «Електронний суд»).

Ухвалою судді від 04 вересня 2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України. Надано позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали про залишення заяви без руху.

12.09.2023 на адресу Заводського районного суду м. Запоріжжя через систему «Електронний суд» за підписом адвоката Байди М.О. надійшла заява про усунення недоліків.

За наслідками ознайомлення із заявою про усунення недоліків, долучених до такої документів, суддя дійшла висновку судове рішення про залишення позовної заяви без руху від 04 вересня 2023 року, належним чином стороною позивача не виконано, з огляду на наступне.

Так, в ухвалі судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2023 року було зазначено, що не надано доказів на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві, а саме: відомостей про те, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з позивачем, що давало б право на звернення до суду із вимогами про стягнення аліментів.

Проте, відповідні відомості надані не були. Так, із наданих на адресу суду документів на підтвердження проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем, надані три копії документів іноземною мовою та документ українською мовою, на якому міститься відмітка щодо перекладу документа із словацької мови, здійснений бюро перекладів «Світ перекладів» (ФОП ОСОБА_4 ).

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про судоустрій та статус судів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

За положеннями ст.10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

Абзацом четвертим пункту 8 Розділу І Інструкції з діловодства в місцевих та адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20.08.2019 №814, передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені офіційним перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, Законом встановлено вимоги, відповідно до яких сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

У свою чергу, із наданих ВССУ роз`яснень, які викладені у листі «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 року слідує, що суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом українською мовою.

Тобто, у разі, коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку ст.79 Закону України «Про нотаріат».

Таким чином, до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином.

Як встановлено судом з поданої заяви представника позивача на усунення недоліків позову, додані документи не містять відповідного перекладу на українську мову, а також нотаріального посвідчення, що позбавляє суд у належній спосіб ідентифікувати такі докази.

Крім того, в порушення вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить зазначення ціни позову, який в силу п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, однак позивачем в порушення зазначених норм права взагалі ціна позову не зазначена.

Зазначаю, що суд не повинен визначати ціну позову, оскільки за змістом п.3 ч.3 ст.175, ст. 176 ЦПК України такий обов`язок покладений на позивача.

Крім того, слід зазначити, що докази на підтвердження того, що «заява про усунення недоліків» та відповідні додатки до неї направлені відповідачці, суду не надані.

З огляду на викладене, суддя приходить шов висновку про те, що позивач, подаючи заяву з обґрунтуванням позовних вимог, не дотримався приписів ст.ст.175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, та відповідно не усунув недоліків позовної заяви, що були чітко викладені в ухвалі судді від 04 вересня 2023 року.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), містить рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Слід зазначити, що згідно з резолютивною частиною ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя про залишення позовної заяви без руху від 04 вересня 2023 року позивач був попереджений, що у разі невиконання вимог ухвали суду позовна заява буде вважатись неподаною та повернута.

Враховуючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2023 року, суддя убачає визначені законом підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

Згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,-

постановила:

Позовну заяву адвоката Байди Мар`яни Олегівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - повернути позивачеві.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М.Погрібна