№336/1150/23
пр.№2/336/1079/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі головуючої судді Галущенко Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «страхова компанія «Кредо», ОСОБА_2 про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2023 року позивач звернувся до суду з позовом, про стягнення з відповідачів солідарно матеріальну шкоду, в подальшому позовні вимоги були уточнені.

Як зазначено у позові, 21.07.2022 року у місті Запоріжжя мало місце ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль марки, ГАЗ 24, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .. На місці ДТП водій автомобіля ЗАЗ - daewoo д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_3 (надалі відповідач -2) свою вину визнав повністю, у зв`язку з чим сторони склали Європротокол. Відповідальність заподіювана шкоди була застрахована - поліс № 205535714 у ТДВ «Страхова компанія «Кредо». 26.07.2022 року позивач звернулася із заявою до ТДВ «Страхова компанія «Кредо» про виплату страхового відшкодування. 09.08.2022р. ТДВ СК «Кредо» страховим актом №3005799-1 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія Забезпеченого ТЗ за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля ГАЗ 24, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які сталися 21.07.2022р., страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом, та призначене страхове відшкодування у розмірі 2 559,51 грн.. Не погодившись із розміром страхового відшкодування ОСОБА_1 звернуся до незалежного експерта для отримання висновку про суму збитку. Висновком № 618 від 19.08.2022 року складеним ОСОБА_4 величина відновлювального ремонту в результаті ушкодження ГАЗ 24 реєстраційний номер НОМЕР_1 складає: 37581 грн. 18 коп., величина матеріального збитку нанесена власнику ГАЗ 24 реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті ушкодження складає: 37581 грн. 18 коп.. Ринкова вартість колісного транспортного засобу ГАЗ 24 реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням ушкоджень після ДТП складає: 4200 грн. 00 коп. 25 серпня 2022 року позивач звернувся із претензією до ТДВ СК «Кредо» із вимогою сплатити йому страхове відшкодування у розмірі 35021 грн. та 3500 вартість послуг незалежного експерта.

04.10.2022 року ТДВ СК «Кредо» йому відмовила у задоволенні претензії та рекомендованою в порядку ст.1194 ЦК України звернутися до Відповідача 2 на підставі чого позивач вирішив звернутись до суду із цією позовною заявою.

Відповідно до висновку експерта від 12.05.2023 №35 вартість матеріального збитку ГАЗ 24 реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті пошкодження останнього в ДТП складає 32 256 грн. та враховуючи, що ТДВ СК «Кредо» було сплачено 2559,51 грн. сума позову була змінена на 37696,49 грн. з врахуванням 3500 вартості послуг за складання висновку ОСОБА_4 та 4500 грн. вартості сплаченої суми за проведення експертизи призначеної судом. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарну матеріальну шкоду у розмірі 37696,49 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 10.02.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше.

Від представника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» посилається на те, що відповідач-1 підтверджує настання свого обов`язку щодо виплати страхового відшкодування за наслідками пошкодження транспортного засобу позивача у вказаній ДТП па підставі полісу № ЕР/ 205535714 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому, свої зобов`язання ТДВ СК «Кредо» щодо виплати страхового відшкодування перед позивачем відповідачем виконані у повному обсязі.

Так, представник відповідача-1 вказує, що 26.07.2022р. до ТДВ СК «Кредо» від Позивача надійшла заява про виплату страхового страхового відшкодування. 26.07.2022 р. представником відповідача був оглянутий пошкоджений транспортний засіб про що був складений акт огляду з яким Позивач був ознайомлений про що свідчить підпис Позивача.

Згідно звіту №19955/3005799 про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 вартість відновлювального ремонту автомобілю ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 становить 28 683,44грн., а ринкова вартість цього автомобіля на момент ДТП становить 12 793,48 грн.

Тобто, представник відповідача-1 зазначає, що автомобіль ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 в розумінні ст. 30 Закону є фізично знищеним.

Представник відповідача-1 стверджує, що відповідно до п. 30.2 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно звіту №19955/3005799 про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 вартість утилізації колісного транспортного засобу ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 становить 8933,97 грн.

Таким чином, розмір шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобілю ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 , відповідно до ст. 30 Закону, складає: 3859,51 грн.( (12 793,48 грн. 8933,97грн. = 3859,51 грн.). Враховуючи, що франшиза за полісом EP- 205535714 складає - 1300грн, то виходить 3859,51грн 1300грн.=2559,51 грн.).

09.08.2022 р. ТДВ СК «Кредо» страховим актом № 3005799-1 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого автомобілю Полісом EP/205535714 автомобілю ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, державний номер НОМЕР_4 за спричинення пошкоджень частин та ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 , які сталися 21.07.2022 р, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом № EP/205535714, та призначене страхове відшкодування у розмірі 2559,51 грн.

Зазначена сума страхового відшкодування була виплачена Позивачу 09.08.2022 р.

Представник відповідача-1 стверджує, що позивачу страховою компанією на виконання вимог Закону повному обсягу відшкодовані збитки, понесені із ДТП, розмір шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобілю ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 .

Таким чином, представник відповідача-1 звертає увагу, що позивачем у своєму позові не враховано вимоги ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо порядку розрахунку страхового відшкодування як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, представник відповідача-1 зазначає, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не врегульовано питання доплат у зв`язку із проведенням потерпілим власної експертизи, якщо є різниця у сумі страхового відшкодування, а тому підстави для будь-якої доплати відсутні.

З урахуванням викладеного, представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.03.2023 року задоволено клопотання позивача про призначення авто товарознавчої експертизи та зупинено провадження.

18.05.2023 до суду на виконання ухвали надійшов висновок експерти №35 від 12.05.2023 року.

Ухвалою суду від 18.05.2023 було відновлено провадження по справі.

Відповідач ОСОБА_5 відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до наступних висновків.

21.07.2021р. сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю забезпеченого автомобілю ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, державний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 та автомобілю ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .. Вищезазначена ДТП була оформлена без участі працівників поліції самими учасниками ДТП - водіями шляхом складання спільного повідомлення про ДТП - «європротоколу», згідно якого винним у ДТП є водій ТЗ ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, державний номер НОМЕР_4 , що підтверджується страховим актом №3005799-1 та полісом ЕР 205535714(а.с. 93).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобілю ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, державний номер НОМЕР_4 була застрахована у Відповідача-1 згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/ 205535714. Згідно останнього вбачається, що ліміт страхування за шкоду, завдану майну, становив 130000 гривень, розмір франшизи 1300 гривень (а.с.58-61).

У зв`язку з цим, суд вважає доведеним та таким, що не потребує доказування факт заподіяння матеріальної шкоди власнику транспортного засобу ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 , з вини водія транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, державний номер НОМЕР_4 .

На момент вчинення ДТП автомобіль ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 належав ОСОБА_7 , після чого транспортний засіб було 09.08.2022 перереєстровано на ОСОБА_1 (а.с.154,146). Останній під час вчинення ДТП керував автомобілем на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та довіреності.

Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (частина третя статті 386 ЦК України) та/або особи, які мають речове право на чуже майно (статті 396 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14).

Позивач, який правомірно керував транспортним засобом, має право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи, а понад розмір страхового відшкодування, зокрема, франшизи, за рахунок винної особи.

Аналогічного висновку дійшли Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, така практика є сталою.

Факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю, яким керувала особа під час ДТП.

Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20).

Отже ОСОБА_1 є належним позивачем у цій справі щодо відшкодування завданої в ДТП майнової (матеріальної) шкоди через пошкодження автомобіля ГАЗ 24.

26.07.2022р. до ТДВ СК «Кредо» від ОСОБА_1 надійшла заява про виплату страхового відшкодування (а.с.62).

26.07.2022 р. оцінювачем ОСОБА_8 був оглянутий пошкоджений транспортний засіб про що був складений Протокол огляду №19955 з яким ОСОБА_1 був ознайомлений про що свідчить його підпис(а.с.69-70).

Згідно звіту №19955/3005799 про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 вартість відновлювального ремонту автомобілю ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 становить 26978,63 грн., а ринкова вартість цього автомобіля на момент ДТП становить 12793,48 грн., а вартість утилізації колісного транспортного засобу ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 становить 8933,97 грн. (а.с. 63-67).

09.08.2022 р. ТДВ СК «Кредо» страховим актом № 3005799-1 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого автомобілю Полісом EP/205535714 автомобілю ЗАЗ-DAEWOO NUBIRA, державний номер НОМЕР_4 за спричинення пошкоджень частин та ГАЗ 24, державний номер НОМЕР_3 , які сталися 21.07.2022 р, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом № EP/205535714, та призначене страхове відшкодування у розмірі 2559,51 грн. з врахуванням ст.30 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та франшизи в розмірі 1300 грн.

Зазначена сума страхового відшкодування була виплачена ОСОБА_1 09.08.2022 р. (а.с.94).

Не погоджуючись зі змістом Звіту №19955/3005799 від 08.08.2022 р. про оцінку колісного транспортного засобу (КТЗ), ОСОБА_1 за власною ініціативою звернувся до експерта ОСОБА_4 для дослідження свого автомобіля та визначення розміру матеріального збитку, завданого власникові пошкодженого в результаті ДТП від 21.07.2022 р. та ринкової вартості автомобіля в пошкодженому стані.

Відповідно висновку експерта № 618 від 19.08.2022 р. вартість відновлювального ремонту ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 складає 37581,18 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 станом на дату ДТП складає 37581,18 грн., ринкова вартість ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням ушкоджень складає 4200 грн. (а. с. 17-26).

ОСОБА_1 звернувся до ТдВ СК «КРЕДО» з претензією щодо перегляду розміру страхового відшкодування відповідно до експертної оцінки, проте отримав відповідь в якій зазначено, що підстав для доплати немає(а.с.27,28).

Відповідно до пп 34.2., 34.3 ст. 34 Закону страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

ТДВ СК «Кредо» отримало Заяву про виплату страхового відшкодування 26.07.2022 від Позивача, в цей же день 26.07.2022 р. пошкоджений транспортний засіб був оглянутий оцінювачем ОСОБА_8 ..

Оскільки пошкоджений автомобіль був оглянутий Відповідачем-1 у передбачений Законом строк, підстави для самостійного вибору аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди у потерпілого не було.

Згідно статті 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Положення статей 76, 102 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Так, згідно із преамбулою Закону України «Про судову експертизу» цей Закон визначає правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно із ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства судовий експерт має право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом.

Згідно з абзацом чотирнадцятим пункту 4.14 розділу ІV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня1998 року № 53/5 (далі Інструкція № 53/5), у вступній частині висновку експерта зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові: від 16.11.2022 № 335/2566/18.

Разом з цим, у наданому позивачем висновку експерта № 618 від 19.08.2022, не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду, а відтак аналізуючи норми цивільного процесуального законодавства в сукупності з нормами законодавства про судову експертизу, судом не може бути його визнано як належний та допустимий доказ.

Судом встановлено, що виконавцем наданого СК «ТДВ «Кредо» звіту №19955/3005799 від 08.08.2022 р. є СОД ТОВ «ЮЖТРАНСІНВЕСТ». Такий звіт складено на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 26.07.2022 року, складеного ОСОБА_8 .

При цьому, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що саме СК «ТДВ «Кредо» направило ОСОБА_8 , як свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Окрім того, суд не може визнати належним та допустимим доказом звіт №19955/3005799 від 08.08.2022 р. про проведення незалежної оцінки, так як останній носить ймовірний характер, зокрема в ньому зазначається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ ГАЗ 24, може становити 12793,48 грн., а вартість утилізації пошкодженого КТЗ ГАЗ 24 може скласти: 8933,97 грн..

На виконання ухвали суду, судовим експертом Шаховим О.В. було направлено до суду висновок експерта №35 від 12.05.2023 року, яким визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 (після перереєстрації НОМЕР_5 ), внаслідок ДТП, яка сталася 21.07.2022 року, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент ДТП та становить 32256,00 грн., вартість відновлювального ремонту ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 (після перереєстрації НОМЕР_5 ) становить 80006,97 грн. а, ринкова вартість ГАЗ 24, д.н.з. НОМЕР_1 (після перереєстрації НОМЕР_5 ) з урахуванням ушкоджень складає 5600,00 грн. Зазначений висновок суд, бере до уваги.

Звертаючись із зазначеним позовом ОСОБА_1 просив суд стягнути солідарно вартість матеріальних збитків у розмірі 32256,00 грн., з приводу цього суд зазначає.

Згідно приписів ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Як вбачається із наданого відповідачем-1 відзиву на позовну, ТДВ «СК «Кредо» вважало автомобіль марки ГАЗ 24 д.н.з. НОМЕР_1 (після перереєстрації НОМЕР_5 ) фізично знищеним, а тому розрахунок розміру страхового відшкодування було здійснено виходячи з положень ст. 30 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В той же час, судом встановлено що відповідно до висновку експерта №35 від 12.05.2023, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 80006,97 грн., ринкова вартість автомобіля, яка дорівнює матеріальним збиткам становить 32256,00 грн., ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу складає 5600 грн..

Беручи до уваги зазначені вище докази, у суду наявні всі підстави вважати, що автомобіль марки ГАЗ 24 д.н.з. НОМЕР_1 (після перереєстрації НОМЕР_5 ) за результатами дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.07.2022 року, є фізично знищеним через економічно необґрунтованим проведенням його ремонту.

Отже розмір страхового відшкодування, із врахуванням висновків, викладених у висновку судового експерта №35 від 12.05.2023 року та положень ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має становити 26656,00грн. (32256,00 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 5600,00 грн. (вартість транспортного засобу після ДТП).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

П.36.6. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Оскільки Полісом № ЕР205535714 сторонами визначено франшизу, що становить 1300 грн., то відповідно ці кошти мають бути відшкодовані страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки.

Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таке деліктне правовідношення виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. ст. 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 36.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV).

Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

У постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа №263/17067/17), від 09 липня 2021 року (справа №522/14085/19) у справах з подібними фактичними обставинами викладений правовий висновок, згідно якого відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що завдані матеріальні збитки не перевищують ліміт відповідальності страховика, а отже підстав для відшкодування збитків страхувальника чи особи відповідальною за завдані збитки, окрім як розміру франшизи відсутні.

Як вбачається з копії полісу ЕР205535714 винуватцем ДТП яка сталася 21.07.2022 року є ОСОБА_6 , що також підтверджується страховим актом №3005799-1.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 пред`явлено позовні вимоги у даній справі також до ОСОБА_9 , який, як зазначив позивача здійснив дорожньо-транспортну пригоду, однак підтвердження цього ним не було надано.

Згідно з положеннямист.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

За приписамист.51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

Разом з цим, позивач не звертався до суду з клопотаннями заміну відповідача на належного, хоча позивач був ознайомленний з матеріалами справи 09.06.2023.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеномуст.33 ЦПК України(2004 року), норми якої кореспондуються зіст.51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_3 вчинив ДТП, відтак він не є особою відповідальною за завдані збитки, а отже позивач позбавлений права вимоги до такої особи.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги той факт, що відповідач ТДВ «СК «Кредо» вже сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 2559,51 грн., суд доходить висновку, що із відповідач ТДВ «СК «Кредо» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню частину несплаченого страхового відшкодування в розмірі 22796,49 грн. тобто за виключенням суми франшизи, яка підлягає стягненню з страхувальника або особи, відповідальною за завдані збитки. А в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відшкодування з ОСОБА_9 належить відмовити.

Що стосується відшкодування витрат позивача на проведену експертизу, суд зазначає таке.

Стаття 106 ЦПК України надає право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Таким чином ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Правові позиції Верховного Суду з цього приводу викладалися у постановах від 16.12.2020 у справі №824/647/19-а, від 13.07.2021 у справі №640/19089/20, від 30.08.2021 у справі №826/11479/18.

Отже, оскільки в межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку від експерта Козакова С.Ю. відбулося за ініціативою ОСОБА_1 до звернення до суду з позовом, суд доходить висновку про відсутність підстав для відшкодування на його користь витрат на підготовку експертного висновку в розмірі 3 500 грн..

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення вартості висновку експерта складеного 12 травня 2023 року судовим експертом Шаховим О.В. на підставі ухвали суду, у розмірі 4 500 грн.

Оскільки вимоги про стягнення шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля, задоволено частково, тому вимоги про стягнення вартості складеного висновку експерта підлягають задоволенню пропорційно

у розмірі 3454,20 грн. (4 500 грн. (вартість висновку експерта) ? 76,76 % (22796,49 ? 100 ? 29696,49) (відсоток задоволеної вимоги про стягнення шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля)).

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 1073,60 грн., що підтверджено квитанцією від 07.02.2023 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з ТДВ «СК «Кредо» пропорційно до задоволення позовних вимог. Оскільки задоволено 76,76 % позову, а сплачено 1073,60 грн. судового збору, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 824,09 грн. судових витрат (76,76 % х 1073,60 грн. : 100%).

Керуючись ст. 82, 89, 141, 229, 247, 263, 264,268, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 відшкодування в розмірі 22796,49 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 3454,20 грн. та судові витрати у розмірі 824,09 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України,зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,пр. Моторобудівників, буд.34; .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.А. Галущенко