Справа № 137/885/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" вересня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голоти О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 29 березня 2011 року за ними було визнано право приватної власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 в рівних долях в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивують тим, що у цьому році їм стало відомо про те, що відповідно до рішення Кулизької сільської ради 13 сесії 21 скликання від 21 жовтня 1993 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,58 га ОСОБА_5 , з них 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Вказаній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :03:001:0190, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру.

Вказують, що їм стало відомо, що після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину отримала відповідач по справі ОСОБА_3 .

Вони звернулася в нотаріальну контору для оформлення спадщини, проте їм було відмовлено, через відсутність необхідних документів.

Тому позивачі змушені звернутися до суду з вказаним позовом і просять визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , в рівних долях.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачів. Позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Судові витрати просить залишити за позивачами.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовну заяву визнає в повному обсязі та не заперечує проти її задоволення. Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду листа про розгляд справи без участі представника. Проти заявленої заяви не заперечують.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до рішення Літинського районного суду Віннциької обалсті від 29 березня 2011 року (а.с.11) за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право приватної власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 в рівних долях в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав (а.с.13) 19.12.2012 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на житловий будинок який розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до архівної виписки з рішення Кулизької сільської ради 13 сесії 21 скликання від 21 жовтня 1993 року (а.с.14) ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,58 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницької області за №93 від 20.07.2023 (а.с.15) судом встановлено, що земельна ділянка, яка розміщена за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,58 га, в тому числі 0,25 га для будівництва та облуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд та 0,33 га для ведення особистого селянського господарства передана безоплатно у приватну власність рішення Кулизької сільської ради 13 сесії 21 скликання ОСОБА_5 від 21.10.1993 р.

Відповідно до листа Літинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області за №49-28,3-11 від 30.03.2023 (а.с.17) судом встановлено, що наявний актовий запис про смерть №5 від 05.03.2005 року складений виконавчим комітетом Кулизької сільської ради Літинського району Вінницької області на гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 с. Кулига Літинського району Вінницької області, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , смт. Літин Літинського району Вінницької області.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.18-19) внесено відомості про земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0190, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , нормативна грошова оцінка якої складає 30400 (а.с.20).

Також судом досліджено спадкову справу №534/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 (а.с.34-44).

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення права власності на земельну ділянку позивачі не можуть зареєструвати право власності на земельну ділянку, а тому з метою захисту майнових прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позов підлягає до задоволення, оскільки вони є власниками житлового будинку та мають право на земельну ділянку, на якій він розміщений. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0190, площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , в рівних долях по 1/2.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.