ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 вересня 2023 року

м.Харків

справа № 621/2115/22

провадження № 22-ц/818/1331/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участі секретаря Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гупал Романа Миколайовича на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30 травня 2023 року, постановлене суддею Овдієнко В.В.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики № Х181121-09 від 18.11.2021 у сумі 379 752 грн 33 коп., з яких: 253 125 грн 00 коп. - сума основного боргу; 312 грн 49 коп. - інфляційні збитки; 61 грн 71 коп. - три відсотки річних; 126 253 грн 13 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 60 755 грн 23 коп., а також відшкодування сплаченого судового збору, у сумі 3 797 грн 52 коп.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 відмовився від позовних вимог про стягнення пені за договором позики.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 146 949 (сто сорок шість тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн 20 коп. заборгованості за договором позики № Х181121-09 від 18.11.2021, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 498 (одну тисячу чотириста дев`яносто вісім) грн. 88 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. У задоволенні решти позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Гупал Р.М. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги стягнувши 222750,00 грн сума основного боргу; 312,49 грн інфляційні втрати; 61,71 грн 3% річних. Стягнути витрати на правничу допомогу та судовий збір.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд не взяв до уваги умови договору, а саме, п. 9 договору передбачено повернення чергового платежу за комерційним курсом продажу долару США встановленому у АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення кожного платежу. Дійсно повернення позики узгоджено у гривневому еквіваленті, проте за курсом долару. Позика не повернута, курс долару на дату звернення становив 40,50 грн. Суд на умови договору уваги не звернув, внаслідок чого здійснив невірні розрахунки заборгованості.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючі позовні вимоги частково, суд виходив із того, що на день подачі даного позову позику не повернуто, тому відповідач вважається таким, що прострочив зобов`язання, в зв`язку з чим сума боргу 146 575 грн, з урахуванням 3 процентів річних в розмірі 61 грн 71 коп. та інфляційних втрат в розмірі 312 грн 49 коп підлягає стягненню. Також, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, у сумі 10000,00 грн.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи відповідає не в повній мірі.

Судовим розглядом встановлено, що 18.11.2021 між позивачем ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої на підставі Довіреності діяв ОСОБА_4 , та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики № Х181121-09 у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 Договору позики № Х181121-09 від 18.11.2021, ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 166 562 грн 50 коп., що є еквівалентом 6 250,00 доларів США, за курсом продажів доларів США в АТ КБ "Приватбанк" (1 долар США = 26,650 грн), в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк.

Пункт 5 Договору позики № Х181121-09 від 18.11.2021 містить наступний графік повернення позичальником грошових коштів: до 18.12.2021 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.01.2022 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.02.2022 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.03.2022 - 6 662 грн 50 коп. (еквівалент 250 доларів США); до 18.04.2022 - 139 912 грн 50 коп. (еквівалент 5 250 доларів США).

Згідно п.9 сторони погодили, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення кожного платежу за цим Договором.

Відповідно до п. 10 Договору позики № Х181121-09 від 18.11.2021 у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (а. с. 15-16, 123-124).

На підтвердження укладання договору позики ОСОБА_2 надав розписку від 18.11.2021, у якій зазначив, що отримав позику від ОСОБА_1 у сумі 166 562 грн 50 коп., що еквівалентно 6 250 доларам США в АТ КБ "Приватбанк" (1 долар США = 27,65 грн), згідно договору позики № Х181121-09 від 18.11.2021, та зобов`язався повернути цю суму в строк до 18.04.2022 (а. с. 17, 125).

Також, 18.11.2021 між позивачем ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої, на підставі Довіреності, посвідченої 12.05.2021, ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 671, діяв ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу у письмовій формі.

Відповідно до п. 1.1., п. 1.2., п. 1.3. до цього Договору забезпечується заставою виконання заставодавцем зобов`язань за Договором позики грошей від 18.11.2021, що укладений між заставодержателем та заставодавцем, в простій письмовій формі, зі строком виконання 18.04.2022 (далі "Договір позики"), за умовами яких заставодавець зокрема, зобов`язаний повернути, у строки визначені Договором позики, заставодержателю грошові кошти в розмірі 166 562 грн 50 коп., що за домовленістю сторін (1 долар США = 26,650 грн) на день укладення цього Договору еквівалентно 6 250 доларів США, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених Договором позики цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги (а. с. 18-20).

Згідно розписок від 20.12.2021, 18.01.2022, 17.02.2022, ОСОБА_2 сплатив на погашення заборгованості 750 Доларів США, (а. с. 73-75), що відповідно до графіку повернення позики дорівнює 19 987 грн 50 коп.

Оскільки зобов`язання повністю не виконане утворилась заборгованість.

За положеннями ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається (ст.525 ЦК України).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України (ч.2 ст. 509 ЦК України), якими в тому числі є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, а його зміст становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст.627,628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики та додатки до нього вважається укладений між заявником - позикодавцем та боржником - позичальником, оскільки згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, з визначених родовими ознаками, на підставі чого, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, Позичальником було надано розписку про отримання грошових коштів.

Відповідно до ст. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, ще встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має буті повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших акті) цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, встановлений договором.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочи виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Пунктом 10 Договору позики передбачено, що у разі прострочення виконані зобов`язання Позичальником за даним договором, Позичальник зобов`язані сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми та неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування прострочення.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.

Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Розрахунок заборгованості, наданий ОСОБА_1 вчинений з 19.12.2021 по 23.02.2022, тобто у межах визначених законом строку.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача:

-222750,00 грн сума заборгованості за договором позики;

-312,49 грн інфляційні втрати;

-61,71 грн 3% річних;

Згідно розписок від 20.12.2021, 18.01.2022, 17.02.2022 ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 750,00 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_2 загальна сума боргу залишилась 5500,00 доларів США, що еквівалентно 205975,00 грн за курсом АТ КБ «ПриватБанк» на день постановлення рішення судом І інстанції (37,45 грн за 1 долар США).

Також позивач просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати на підставі ст. 625 ЦК України.

Отже 3% річних від суми боргу складають 61,50 грн; інфляційні втрати становлять грн. (205975*101,4(сукупний індекс інфляції)/100 281,51)

Таким чином, загальна сума заборгованості становить: заборгованість за тілом кредиту 205975,00 грн; 3% річних 61.50 грн; інфляційні втрати 281.50 грн, а всього 206318,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки ОСОБА_2 не доведено повного погашення заборгованості, судова колегія знаходить підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Стосовно доводів апеляційної скарги про стягнення вартості наданих адвокатом ОСОБА_1 Гупал Р.М. послуг судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судом встановлено, що на підставі договору про надання правової допомоги від 12.09.2022 року, інтереси ОСОБА_1 представляє ОСОБА_3 .

З Додатку до Договору від 12.09.2021 року вбачається, що вартість наданих послуг (без урахування судових засідань) складає 20000,00 грн; участь у всіх судових засіданнях 3350,00 грн; у разі прийняття рішення по справі на користь Клієнта, адвокату сплачується додатковий гонорар у розмірі 10% від суми задоволених позовних вимог.

Згідно акту наданих послуг та рахунку-фактури від 18.10.2022 вартість наданих послуг склала 16080,00 грн з яких 2680,00 грн консультація клієнта з вивченням документів; 4020,00 юридичний аналіз законодавства та судової практики; 9380,00 підготовка та подача позову.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Дослідивши матеріали справи та зміст поданих апелянтом документів, взявши до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, колегія суддів вважає неспівмірним заявлений адвокатом обсяг послуг з їх вартістю (51792,42 грн.), складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг. Тому заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру.

З урахуванням вимог розумності та справедливості, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 20000,00 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме: на 81,3% (з 253499,20 грн на 206318,00 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1677,36 грн та за подання апеляційної скарги 3019,17 грн.

Керуючись ст.ст.367,368, п. 2 ч. І ст.374, п.п.1, 3, 4ч. 1 ст.376,381,382-384,389,390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гупал Романа Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30 травня 2023 року змінити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 206318,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом у розмірі 205975,00 грн; 3% річних у сумі 61, 50 грн; інфляційні втрати у розмірі 281,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4696,53 грн

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлений 14.09.2023