Справа № 446/254/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді Котормус Т.І.

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.

Справа № 446/254/23

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача ОСОБА_2 ;

відповідач ТДВ «Страхова компанія «Гардіан»;

представник відповідача Черняковський Андрій Вячеславович;

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТДВ "Страхова компанія "Гардіан" про стягнення невиплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 42 000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди. Також просить вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.10.2021 мала місце ДТП, де водій автобуса марки «БАЗ АО79.14», днз НОМЕР_1 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 в результаті яких, вона загинула на місці. Цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», куди і звернувся позивач, як син покійної ОСОБА_3 , для страхового відшкодування. У вересні 2022 року відповідач виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 36000,00 грн. та повідомив, що сума страхового відшкодування зменшена на підставі п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач вважає таке рішення відповідача незаконним, оскільки відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, що за підрахунками позивача становить 78000,00 грн. Тому, просить суд стягнути різницю, яка становить 42 000,00 грн.

Ухвалою судді від 07.02.2023 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання.

01.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю з огляду на те, що кримінальне провадження за фактом даної ДТП було закрито, так як причиною такої ДТП були дії пішохода. Так, покійна ОСОБА_3 у момент ДТП була стані алкогольного сп`яніння, порушила правила дорожнього руху, а тому має місце груба необережність потерпілої. Вказане, на переконання відповідача, дає підстави для застосування положень ч. 2 ст. 1193 ЦК України та п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому страхове відшкодування підлягає розподілу на кількість осіб, які спричинили ДТП. Вважає, що так як сума відшкодування у даному випадку, яка відповідає сумі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі становить 72 000,00 грн., то страховою компанією вірно визначено суму до відшкодування у розмірі 36 000,00 грн.

27.03.2023 до суду надійшло клопотання представника відповідача про витребування у Слідчого відділу розслідувань у сфері транспортного управління ГУНП у Львівській області копії експертних висновків, які були здобуті у межах кримінального провадження за факт ДТП.

Ухвалою суду від 28.03.2023 клопотання представника відповідача про витребування задоволено. Однак, незважаючи на неодноразове скеровування даної ухвали для виконання, вона на була виконана, а відповідна інформація не надана суду.

У судовому засіданні 07.09.2023 учасники процесу не заперечили щодо розгляду справи за таких умов, а тому суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, які наведені у позовній заяві, а представник відповідача ОСОБА_4 заперечив проти таких вимог з підстав, які наведені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

23.10.2021, близько 19:50 год., на автодорозі між с. Вирів та с. Горпин Львівського району Львівської області відбулась ДТП (наїзд ТЗ на пішохода) за участі автобуса марки «БАЗ АО79.14», днз НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 та пішохода ОСОБА_3 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Як видно з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідно до довідки про причину її смерті, вона померла від тупої травми тіла із залученням голови та грудної клітки. Наїзд на пішохода автобусом.

За наслідками даної ДТП було розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000882 від 24.10.2021, попередня правова кваліфікація ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого ГУНП у Львівській області від 31.12.2021 кримінальне провадження за №0000882 від 24.10.2021 було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

У даній постанові слідчого зазначено таке:

- згідно протоколу огляду місця події, дана ДТП відбулася пожа межами населеного пункту, у темну пору доби, асфальтне покриття вологе, на місці ДТП пішоходного переходу немає, наявні дві смуги для руху;

- під час слідчого експерименту встановлено, що об`єктивна видимість елементів дороги в умовах ДТП складає біля 100 метрів, а пішохід подолала відстань, рухаючись по діагоналі в сторону зближення, близько 4 метрів;

- з висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3 видно, що смерть настала внаслідок тупої травми тіла із залученням голови та грудної клітки, у крові трупа ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в кількості 2,84 проміле, що у живої людини відповідає сильному алкогольному сп`янінню;

- у висновку автотехнічної експертизи по дослідженню обставин та механізму ДТП встановлено, що причиною ДТП стали дії пішохода ОСОБА_3 .

Відповідно до інформаційної довідки про склад сім`ї потерпілої ОСОБА_3 , у неї було троє дітей син ОСОБА_1 (позивач), син ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ). та дочка ОСОБА_8 (заявою від 19.11.2021 відмовилась від страхового відшкодування в користь ОСОБА_1 ), чоловік ОСОБА_9 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «БАЗ АО79.14», днз НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» згідно полісу №АР5744890.

ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування» діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася із заявою про виплату страхового відшкодування до ТДВ «СК «Гардіан», і платіжним дорученням від 02.09.2022 сплачено суму до відшкодування у розмірі 36000,00 грн., однак листом від 30.09.2022 ТДВ «СК «Гардіан» повідомило, що страхове відшкодування склало 50% від заявленого в заяві про виплату страхового відшкодування, так як було розподілено на підставі п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вважаючи таку відмову у решті виплати страхового відшкодування незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходив з наступних мотивів та положень закону.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 27.3. цього закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 1 січня становить 6000,00 грн.

Враховуючи зазначені вище норми, помилковим є розрахунок позивача про загальний розмір відшкодування на рівні 78 000,00 грн., натомість вірним є посилання відповідача, що загальний розмір страхового відшкодування становить 72 000,00 грн., а відповідно 50% з нього становить 36 000,00 грн.

Відтак, враховуючи те, що застрахований відповідачем транспортний засіб завдав моральну шкоду дітям покійного пішохода ОСОБА_6 , то така шкода підлягає відшкодуванню у визначеному законом розмірі, а саме 72 000,00 грн.

У межах даної справи сторони не доводили перед судом та не посилалися на те, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а тому такі аргументи судом не оцінювалися.

Разом з тим, відповідач вказував, що загальна сума моральної шкоди не підлягає повному відшкодуванню на підставі ч. 2 ст. 1193 ЦК України, з огляду на те, що мала місце груба необережність потерпілої особи, а повинна бути зменшена на половину відповідно до положень п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оцінивши такі доводи, суд дійшов висновку про їх безпідставність з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Суд вважає, що оскільки спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у п. 27.3. ст. 27 визначено, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, то такий розмір не може бути зменшений.

Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 24.11.2021 по справі № 342/709/20 це мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди.

Тому, на переконання суду, незважаючи на те, що груба необережність потерпілої ОСОБА_3 мала місце у даній ДТП, яка проявилися у тому, що вона переходила дорогу у темну пору добу, в невстановленому місці, будучи у стані сильного алкогольного сп`яніння, така обставина не дозволяє зменшити розмір страхового відшкодування моральної шкоди, який визначений у п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є мінімально гарантованим розміром, встановленим законом.

Крім того, є абсолютно неспроможним застосування відповідачем до даних правовідносин положень п. 36.3 ст. 36 згаданого вище закону, оскільки така норма стосується випадків, коли відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, чого у даному випадку немає.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 36 000,00 грн., оскільки такі є законними та обґрунтованими.

Одночасно з відповідачів необхідно стягнути сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Так, як видно з обставин справи, позивач був звільнений від сплати судового збору в момент подання даного позову, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави за наслідками вирішення справи.

Як зазначено у ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А як вказано у п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Тому, з огляду на те, що суд задовольнив 85,7% позовних вимог, а мінімальна ставка судового збору станом на момент подання даного позову становила 1073,60 грн., то стягненню підлягає судовий збір, який у пропорційному розмірі становить 920,80 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 263-265, 268, Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТДВ "Страхова компанія "Гардіан" про стягнення невиплаченого страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 36 000,00 грн. (тридцять шість тисяч гривень).

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь держави судовий збір у розмірі 920,80 грн. (дев`ятсот двадцять гривень вісімдесят копійок).

Повний текст рішення складено 12 вересня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», , м. Київ, вул. Саксаганського, 96.

Суддя Т.І. Котормус