Справа № 143/98/23
Провадження № 22-ц/801/1599/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 рокуСправа № 143/98/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, установленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у при-міщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 149568,29 гривень,

за апеляційною скаргою представниці Акціонерного товариства «Таскомбанк» у порядку самопредставництва Русової Катерини Миколаївни на рішення По-гребищенського районного суду Вінницької області від 25 травня 2023 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Погребище Вінницької області за головування судді Сича С. М., повний текст якого складений 30 травня 2023 року,

У С Т А Н О В И В:

31 січня 2023 року Акціонерне товариство ( далі - АТ ) «Таскомбанк» звернулося до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги об-грунтовані наступними обставинами. 08 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредит-ний договір № . За умовами договору кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, установлених цим договором, а позичаль-ник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування креди-том на умовах, установлених договором, здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених у Паспорті кредиту № 5225301, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5225301 та кредитного договору від 08 лютого 2021 року № ОСОБА_1 надані кредитні кошти в сумі 108796,00 гривень на строк 48 місяців зі сплатою річних процентів у розмірі 9,99% від суми боргу за договором та щомісячних процентів - 2,99% від суми кредиту.

17 грудня 2021 року на підставі договору факторингу № 171221 права ви-моги за вищезазначеним кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк». Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до дого-вору факторингу від 17 грудня 2021 року № 171221 позивач є новим креди-тором боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 08 лютого 2021 року № з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`я-зання, що існував на момент передачі, підтверджуються реєстром прав вимоги до договору факторингу, випискою та розрахунком заборгованості, доданими до позовної заяви.

Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у визначені договором строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями банку ОСОБА_1 було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та необхідність її погашення у стислі терміни. Ста-ном на 21 листопада 2022 року заборгованість боржника за кредитним догово-ром від 08 лютого 2021 року № становить 149568,29 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту ( у т. ч. прострочена ) - 101743,51 гривні; заборгованість по річних процентах ( у т. ч. прострочена ) - 9365,08 гривень; заборгованість по щомісячних процентах ( у т. ч. прострочена ) - 38459,70 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кре-дитному договору та виписками.

Посилаючись на наведені обставини, на положення статей 15, 16, 525, 526, 527, 530, 543, 550, 552-554, 610-612, 624, 625, 629, 631, 1048-1054 ЦК України, АТ «Таскомбанк» просило суд стягнути на свою користь із відповідача ОСОБА_1 вказану суму заборгованості, а також судові витрати у справі.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 травня 2023 року позов задоволений частково, стягнуто із ОСОБА_1 на ко-ристь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором від 08 лютого 2021 року № станом на 21 листопада 2022 року за тілом кредиту у сумі 101743,51 гривень, а також 1825,66 гривень судового збору.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, представниця АТ «Таскомбанк» Русова К. М. оскаржує його в апеляційному порядку, про-сить дане рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про задово-лення позовних вимог у повному обсязі. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржниця зазначає, що за умовами підписаного відповідачем кредитного дого-вору, цей договір, Паспорт кредиту № 5225301 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» складають єдиний кредитний договір. Паспортом споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору, також підписаним відповідачем, визначені щомісячні про-центи, загальний річний процент, строк, на який надано кредит, а також поря-док повернення кредиту. Кредитний договір має чітке посилання на Паспорт кредиту та обов`язковість його застосування, а з його змістом ОСОБА_1 був ознайомлений. Відповідно сторонами правочину погоджені усі істотні умови договору, зокрема, у частині сплати відсотків. Посилання суду першої інстанції на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, скаржниця вважає помилковими, адже у даному випадку Паспорт кредиту № 5225301 є невід`ємною частиною договору, про що зазна-чено безпосередньо у кредитному договорі.

Ухвалою апеляційного суду від 14 липня 2023 року на задоволення викла-деного в апеляційній скарзі клопотання представниці банку ОСОБА_2 по-новлений строк на апеляційне оскарження рішення Погребищенського район-ного суду Вінницької області від 25 травня 2023 року.

Наданим цивільним процесуальним законом, забезпеченим вказаною ухва-лою апеляційного суду від 14 липня 2023 року, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався, його відзив на скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Згідно із нормою частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скар-ги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстан-ції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній дока-зами, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній доводи сторін, ретельно перевіривши законність, обґрунтованість оскаржува-ного судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрун-туватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом установлено та не оспорюється учасниками справи, що 08 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № , за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати кредит відповідачу у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та спла-тити проценти за користування кредитними коштами на встановлених догово-ром умовах. Кредит наданий позичальнику у сумі кредиту 108796,00 гривень строком на 48 місяців. Позичальник також зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом, здійснювати повернення кредиту на умовах, передба-чених Паспортом кредиту № 5225301, який є невід`ємною частиною договору.

Згідно із пунктом 2.2 кредитного договору, Паспорт кредиту № 5225301, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «Фінансова компанія «Центр фі-нансових рішень» у редакції від 04 травня 2020 року складають єдиний кредит-ний договір. Відповідно до копії Паспорту кредиту від ТОВ «Фінансова ком-панія «Центр фінансових рішень» № 5225301, сума/ліміт кредиту становить 108796,00 гривень, строк, на який надається кредит, - 48 місяців. Також вказа-ним Паспортом кредиту передбачені загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кре-дитом, реальна річна процентна ставка, порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення ( графік платежів ).

17 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таском-банк» уклали договір факторингу № 171221, за яким фактор зобов`язався пере-дати ( сплатити ) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язався відступити факторові права вимоги за кредитними договорами. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до них, сума боргу на дату відступлення прав вимоги та інші дані зазначені у Реєстрі прав вимог, який сформований згідно із додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору, і підписаний одно-часно із ним. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру прав вимог за дого-вором факторингу від 17 грудня 2021 року № 171221 ТОВ «ФК «Центр фінан-сових рішень» ( клієнт ) передало АТ «Таскомбанк» ( фактор ) Реєстр прав ви-мог кількістю одна одиниця. За вказаним договором відповідно до меморіаль-ного ордеру від 17 грудня 2021 року № 833437008 АТ «Таскомбанк» сплатило визначені правочином кошти.

Згідно із копією витягу з Реєстру прав вимоги ( додаток № 1 до договору факторингу від 17 грудня 2021 року № 171221 ) до переліку позичальників входить ОСОБА_1

24 жовтня 2022 року позивачем направлене боржнику повідомлення-ви-мога від 21 жовтня 2022 року № 18484/70.2.2 про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність погашення цієї заборгованості, що під-тверджується описом вкладення, списком згрупованих відправлень АТ «Тас-комбанк». Усупереч умов кредитного договору від 08 лютого 2021 року № відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання з повернення тіла кредиту. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відпо-відача ОСОБА_1 останній не здійснив жодного платежу для погашення кре-дитної заборгованості за кредитним договором ні на рахунки АТ «Таскомбанк», ні на рахунки попереднього кредитора.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором від 08 лю-того 2021 року № загальна заборгованість боржника станом на 21 листопада 2022 року становить 149568,29 гривень, з яких: 101743,51 гривні - за-боргованість по тілу кредиту ( у т. ч. прострочена ); 9365,08 гривень - забор-гованість по відсотках ( у т. ч. прострочена ); 38459,70 гривень - заборгованість по щомісячних процентах ( у т. ч. прострочена ).

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ «Таскомбанк», суд першої інстанції вважав, що позивач відповідно до умов наданого ним же договору факторингу є правонаступником у відносинах за кредитним договором від 08 лютого 2021 року № , тому має право вимоги до відповідача. Втім із умов кредитного договору від 08 лютого 2021 року № убачається, що у ньому відсутні умови про встановлення розміру прострочених річних та щомісячних відсотків за користування кредитом, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, визначена у Паспорті кредиту № 5225301. Проте Верховний Суд у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 дійшов висновку, що визначені у Паспорті кредиту процентні ставки не можуть братися до уваги при вирішенні спору про стягнення із позичальника за кредитом відсотків за користування кредитними коштами. Також суд зазначив, що, звертаючись із позовом до суду, позивач узагалі не обґрунтував підстави нарахування заборго-ваності за простроченими відсотками у контексті врегулювання сторонами спірних кредитних правовідносин, їх розміру у той чи інший період та об`єкту ( бази ) нарахування з посиланням на конкретні приписи цивільного законодав-ства, Умови отримання фінансових кредитів та укладеного між сторонами до-говору.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме додані до позовної заяви Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», затверджені нака-зом генерального директора ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» від 28 гру-дня 2020 року, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підпи-суючи кредитний договір від 08 лютого 2021 року № , так як у пункті 2.2 договору зазначено, що єдиний кредитний договір складають, зокре-ма, Умови в редакції від 04 травня 2020 року. Також матеріали справи не міс-тять підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповіда-чем кредитних коштів узагалі містили умови, зокрема, й щодо розміру відсотків за користування кредитом. Без наданих підтверджень про конкретні запропоно-вані ОСОБА_1 умови надання кредиту, відсутність у кредитному договорі від 08 лютого 2021 року № домовленості сторін про сплату простро-чених відсотків, надані ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» Умови отриман-ня фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» не можуть роз-цінюватися як стандартна ( типова ) форма, установлена до укладеного із від-повідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказа-них обставин. Надані позивачем Умови отримання фінансових кредитів Това-риства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кре-дитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов, чи можливості використання фінансовою установою додаткових заходів, які збіль-шують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, у кредитному дого-ворі, укладеному позичальником, який безпосередньо підписаний останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За таких обставин суд критично оцінив доводи позивача про те, що сторо-ни у письмовому вигляді обумовили розмір відсотків за користування креди-том, тому, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Таскомбанк» про стягнення на його користь із ОСОБА_1 заборгованості по річних процентах ( у т. ч. простроченій ) у розмірі 9365,08 гривень та заборгованості по щомісяч-них процентах ( у т. ч. простроченій ) у розмірі 38459,70 гривень.

На виконання вимог частини другої статті 530 ЦК України, зважаючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти добровільно банку не повернуті, суд задовольнив позов у частині стягнення з боржника заборгова-ності станом на 21 листопада 2022 року за тілом кредиту у розмірі 101743,51 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з обгрунтуванням судом першої інстанції, викладеним в оскаржуваному судовому рішенні, оскільки це рішення є правильним, доведеним, об`єктивними, таким, що відповідає виснов-кам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а також висновкам Об`єднаної палати Каса-ційного цивільного суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 трав-ня 2022 року у справі № 393/ 126/20.

Відповідно до частин першої, другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторон-німи ( договори ).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вва-жається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сто-рони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - від-повідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти ), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користу-вання, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо ).

Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом при-єднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України установлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, уста-новлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та спла-тити проценти.

За змістом частин першої, другої статті 1055 ЦК України кредитний дого-вір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодер-жанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процен-тів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. До-казування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, АТ «Таскомбанк» зазначає, що за умовами кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, однак, не виконав власного обов`язку з їх своєчасного повернення на визначених дого-вором умовах, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість. На підтверджен-ня вказаних обставин банк надав суду: кредитний договір від 08 лютого 2021 року № , Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» № 5225301, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансо-вих рішень» у редакції від 28 грудня 2020 року, власний розрахунок заборго-ваності та виписки по рахунку боржника.

Однак як безумовно підтверджується матеріалами справи, підписаний від-повідачем із ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» кредитний договір від 08 лютого 2021 року № не містить інформації про процентну ставку за надані кредитні кошти, зокрема, і розмір прострочених річних та щомісячних відсотків.

Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» у редакції від 28 грудня 2020 року, що надані позивачем на підтвер-дження позовних вимог, у пункті третьому визначають обов`язок позичальника щодо сплати процентів, їх види, ставку, яка визначається у Паспорті кредиту, та порядок їх нарахування. Однак Умови отримання фінансових кредитів як доку-мент не підписані ОСОБА_1 , матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився та погодився із ними, підпису-ючи кредитний договір від 08 лютого 2021 року. Крім того, як правильно зазна-чив суд першої інстанції, у пункті 2.2 договору зазначено, що єдиний кредит-ний договір складають, зокрема, Умови в редакції від 04 травня 2020 року. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови надання кредиту, відсутність у кредитному договорі від 08 лютого 2021 року № домовленості сторін про сплату прострочених відсотків, надані Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» не можуть розцінюватися як стандартна ( типова ) форма, що установлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не під-тверджують вказаних обставин. Саме таку правову позицію висловив Верхов-ний Суд у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, яка згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України має ураховуватися нижчестоящи-ми судами при застосуванні норм права.

Оскільки матеріали справи не містять безсумнівних доказів щодо істотних умов укладеного сторонами 08 лютого 2021 року кредитного договору № , то наданий позивачем розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного боржником зобов`язання та є неналежним до-казом.

Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» № 5225301 теж не є належним доказом щодо погодженої між сторонами процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки зі змісту цього паспорту слідує, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтованої за-гальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними, базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку; реальна річна процентна ставка обчислена на припущеннях про те, що процентна став-ка, інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та засто-совуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Вико-ристання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Умови дого-вору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в на-даному Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кре-дитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий і сімейний стан, розмір доходів тощо.

У свою чергу Паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичаль-ником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодав-цем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про спо-живчий кредит та форма його укладення визначені Законом України «Про спо-живче кредитування». Ознайомлення із Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означають укладення договору про споживчий кре-дит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 ( провадження № 61-14545сво20 ), які безпомилково урахував суд першої інс-танції.

За таких обставин належить погодитися із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості по річних процентах ( у т. ч. простро-чених ) у розмірі 9365,08 гривень та заборгованості по щомісячних процентах ( у т. ч. прострочених ) у розмірі 38459,70 гривень.

Разом із тим, зважаючи на те, що фактично отримані та використані пози-чальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати свій обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Від-так оскільки фактично отримані кошти відповідачем не повернуті, то суд пра-вильно та обгрунтовано стягнув із ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за неповернутим тілом кредиту у розмірі 101743,51 гривень.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» націо-нальні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав лю-дини і основоположних свобод та протоколи до неї і сталу практику Євро-пейського суду як джерело права.

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упро-довж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим зако-ном, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 свого рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити у контексті преамбули Конституції України, яка, зокрема, проголошує верховен-ство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узго-джених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які да-ні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових та ре-чових доказів, висновків експертів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Кон-венції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожний аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити у суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законо-давства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обгрунту-вання, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначене тільки з огляду на конкретні обставини справи ( Проніна проти України, № 63566/00 параграф 23, Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року ).

Згідно із нормами статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на під-ставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже позивач перш за все повинен довести свої вимоги, а не вимагати дове-дення зворотного відповідачем, про що, зокрема, йдеться в апеляційній скарзі. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням нею чи невчиненням процесуальних дій.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає доводи апеляційної скарги представниці банку такими, що не заслуговують на увагу, вони не є достатніми, суттєвими для задоволення скарги та скасування правиль-ного судового рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи скарги об`єктивно є такими, що не відповідають фактичним об-ставинам справи, свідчать про суб`єктивну незгоду позивача з висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваному судовому рішенні.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими дока-зами, перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України установлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представниці Акціонерного товариства «Таскомбанк» у порядку самопредставництва Русової Катерини Миколаївни залишити без задо-волення.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 25 травня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Тас-комбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборго-ваності у розмірі 149568,29 гривень залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбаче-них пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський