РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

07.09.2023

Справа № 331/1677/23

Провадження № 2-о/331/194/2023

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Грицаєнко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , подану через заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа: територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини після неї у квартирі АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 18.04.2022 р. (актовий запис №987). По собі заповіту не залишила. Спорідненість підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , виданим Бюро запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Орджонікідзевської районної Ради депутатів трудящих м. Запоріжжя Запорізької області 02.10.1971 р. Спадкове майно, що залишилось після матері, складається з квартири АДРЕСА_1 , що належала матері на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва № НОМЕР_3 про право власності на житло, виданого Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради 22.04.2002 р. Право власності зареєстроване Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 15.05.2002 р., про що зроблено запис у реєстровій книзі за №187/34341 від 15.05.2002 р., що підтверджується реєстраційним написом на правоустановчому документі. У вересні 2012 р. він продав належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_3 та відтоді мешкав разом із матір`ю в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Він знявся з реєстрації місця проживання за адресою проданої квартири у вересні 2012 р., проте так і не став на реєстраційний облік донині. Із заявою про прийняття спадщини після матері у визначений законом строк до нотаріуса не звертався, оскільки вважав, що прийняв спадщину в силу постійного проживання разом з нею на час відкриття спадщини. Проте зрештою вирішив оформити своє право на спадщину після матері, для чого 21.02.2023 р. звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. На підставі зазначеної заяви приватним нотаріусом була заведена спадкова справа №25/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , номер у Спадковому реєстрі: 70298651, що підтверджується витягом про реєстрацію справи в Спадковому реєстрі №71560607 від 21.02.2023 р. Заявник є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, що відкрилась після його матері ОСОБА_3 , жодна інша особа не зверталась до нотаріусів ні з заявою про прийняття спадщини, ні з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, так само ніхто не був зареєстрований за адресою її реєстрації, та, крім нього, ніхто там фактично не мешкав. Розглянувши подані ним документи, нотаріус Кукурудз Т.Ю. роз`яснила йому, що, оскільки він не був зареєстрований за адресою реєстрації місця проживання матері та не подав в установлений строк заяву про прийняття спадщини, для оформлення права на спадщину після неї йому треба в судовому порядку встановити факт спільного з нею проживання на день її смерті, у зв`язку з чим вона відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та 28.02.2023 р. видала відповідну постанову №112/02-31. У постанові нотаріус зазначила, що оскільки на момент смерті спадкодавець (його мати ОСОБА_3 ) та він не були зареєстровані за однією адресою, встановити факт з нею постійного спільного проживання на момент відкриття спадщини (в нотаріальному порядку) не вбачається можливим, але зазначений факт може бути встановлено в судовому порядку. Факт, за встановленням якого він звертається до суду, породжує юридичні наслідки: від нього залежить визнання нотаріусом факту прийняття ним спадщини після матері та можливість оформлення його спадкових прав. Установлення факту потрібне заявнику для подальшого оформлення в нотаріальному порядку права на спадщину, що відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 . Прохає встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини після неї, у квартирі АДРЕСА_1 .

У судовому засідання заявник та його представник не з`явився, скерував заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник заінтересованої особи Запорізької міської ради по Олександрівському району в судовому засіданні покладається щодо позовних вимог на розсуд суду на підставі доказів наявних у матеріалах справи та спадкової справи.

Суд, заслухавши представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану умісті Запоріжжі Піденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 матір`ю заявника являється ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_3 про право власності на житло від 22.04.2002 року - квартира за адресою АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 .

З довідки голови ОСББ « Український 35» встановлено, що ОСОБА_1 з 21 вересня 2016 року по поточний час дійсно проживає без реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області місце реєстрації ОСОБА_1 не значиться.

21.02.2023 року заявник звернувся до приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріусу Кукурудз Т.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.02.2023 року , ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з тим , що у спадковій справі відсутні належні документи , які б підтверджували факт постійного спільного проживання на момент відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України,суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ), подану через заявника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ), заінтересована особа: територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (пр. Соборний, 206, м. Запоріжжя,69105) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Запоріжжі, разом з матір`ю ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини після неї, у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2023 року.

Суддя: Н.В.Фісун