Провадження № 2-з/638/100/23
УХВАЛА

Іменем України

08 вересня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

при секретарі Гасан М.С.,

розглянувши заяву прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова про забезпечення позову по справі №638/10787/23, -

встановив:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом Керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова, який діє в інтересах Харківської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок.

25.08.2023 року прокурором подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, а саме: 0:16:013:0476, :16:013:0477, 0:16:013:0478, 0:16:013:0479, 0:16:013:0480, 0:16:013:0481, 0:16:013:0482, 0:16:013:0483, 0:16:013:0484, 0:16:013:0485, 0:16:013:0486, 0:16:013:0487, 0:16:013:0488, 0:16:013:0489, 0:16:013:0490, 0:16:013:0491, 0:16:013:0492, 0:16:013:0493, 0:16:013:0494, 0:16:013:0495, 0:16:013:0496, 0:16:013:0497, 0:16:013:0498, 0:16:013:0499, 0:16:013:0499, 0:16:013:0500, 0:16:013:0501, 0:16:013:0502, 0:16:013:0503, 0:16:013:0504, 0:16:013:0505, 0:16:013:0440, 0:16:013:0441, 0:16:013:0442, 0:16:013:0443, 0:16:013:0444, 0:16:013:0445, 0:16:013:0446, 0:16:013:0447, 0:16:013:0448, 0:16:013:0449, 0:16:013:0450, 0:16:013:0451, 0:16:013:0452, 0:16:013:0453, 0:16:013:0454, 0:16:013:0455, 0:16:013:0456, 0:16:013:0457, 0:16:013:0458, 0:16:013:0459, 0:16:013:0460, 0:16:013:0461, 0:16:013:0462, 0:16:013:0463, 0:16:013:0464, 0:16:013:0465, 0:16:013:0466, 0:16:013:0467, 0:16:013:0468, 0:16:013:0469, 0:16:013:0470, 0:16:013:0471, 0:16:013:0472, 0:16:013:0473, 0:16:013:0474, 0:16:013:0475, які розташовані біля табору «Лісова казка», за адресою: м. Харків, Білгородське шосе, з забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим майном.

Заява обґрунтована тим, що прокурор міста Харкова звертався в інтересах держави Україна в особі Харківської міської ради із позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Харківській області, ОСОБА_2 про скасування рішення, визнання недійсними державних актів на право власності, визнання відсутності права власності на земельні ділянки та їх витребування. Прокурор, зокрема, просив витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки та передати їх Харківській міській раді.

Постановою Верховного Суду від 08.06.2022 постанову Харківського апеляційного суду від 17.09.2020 у частині позовних вимог прокурора міста Харкова в інтересах держави Україна до Харківської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: Державна інспекиія сільського господарства в Харківській області, про визнання незаконним і скасування рішення та витребування земельних ділянок залишено без змін. Так, визнано незаконним та скасовано п.п. 12.1, 12.2, 12.3, 12.4 додатку 1 до рішення 45 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування» від 23.06.2010 № 151/10. Постановлено витребувати у ОСОБА_1 земельну ділянку площею 11,9188 га, кадастровий номер :16:013:0046, земельну ділянку площею 9,3146 га, кадастровий номер :16:013:0042 земельну ділянку площею 6,3269 га кадастровий номер :16:013:0045, земельну ділянку площею 4,8534 га, кадастровий номер :16:013:0044 за адресою: м. Харків, Білгородське шосе (біля табору «Лісова казка») на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. Однак з боку відповідача вчинено дії по розподілу вищевказаних земельних ділянок та перереєстровано їх як нові. Тому прокурор звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, для можливості реалізації судового рішення в частині повернення спірних земельних ділянок. Адже саме поділ земельних ділянок :16:013:0044, :16:013:0045, унеможливило повернення їх законному володільцю Харківській міській територіальній громаді та виконати рішення суду Постанову Верховного Суду від 08.06.2022 року по справі 638/13219/15-ц .

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 26 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Посилання позивача у заяві про забезпечення позову на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення заявлених вимог, не є достатньою та обґрунтованою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову. Окрім того, прокурором не наведено акуальної інформації з приводу власників земельних ділянок, арешт на які він просить накласти, що в свою чергу може призвести до порушення прав третіх осіб, що в свою чергу позбавляє можливості встановити співмірність заявлених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову, не мотивоване та є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова про забезпечення позову по справі №638/10787/23 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова на протязі п`ятнадцяти днів з моменту проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У відповідності до п.п.15.5. ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя