Справа № 175/2140/23
Провадження № 2/175/550/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2023 року смт Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої: судді Дараган Л.В.
за участю секретаря судового засідання: Судзіловської І.І.
учасники справи:
позивач - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,
прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, - керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра,
прокурор, який бере участь у судовому розгляді, - Скочко Віталій Анатолійович,
відповідачка - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації,
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.
Керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації.
ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
В судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
В судове засідання представник позивача - Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
В судове засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд вважає, що відповідачка була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає її неявку неповажною та вважає можливим ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів.
ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у цій справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин такої неявки та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.
Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21 жовтня 2021 року, яке було видане завідуючою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г. і зареєстроване в реєстрі за № 2-2158, спадкоємцем зазначеного в свідоцтві майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 , громадянка Російської Федерації. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,1035 га, для колективного садівництва, розташованої на території Дніпропетровської області, Дніпровський район, Горьківська селищна рада, садівниче товариство «Ясне», що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 24 листопада 1997 року.
Згідно з інформацією, наданою Державною міграційною службою України від 10 березня 2023 року, за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідкою на тимчасове або постійне проживання в Україні та паспортом громадянина України не документувалася.
V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Судом було встановлено, що прокурором в позовній заяві обґрунтовані підстави для звернення до суду прокурора, порушення інтересів держави та необхідність їх захисту, зокрема зазначено, що спірна земельна ділянка, яка належить до земель сільськогосподарського призначення і була прийнята у спадщину іноземцем, внаслідок порушення вимог закону набувачем земельної ділянки протягом року не була відчужена і наразі продовжує перебувати у власності іноземця.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яке реалізує повноваження розпорядника земель державної власності на території Дніпропетровської області. Однак, вказаний компетентний орган після отримання інформації від прокурора про порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для захисту, до суду з відповідним позовом у розумний строк не звернувся. Тому вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області неналежно виконує свої повноваження щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності.
До того ж, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави і ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».
У рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року зазначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає із посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їхнього захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У цій справі порушення інтересів держави полягає в тому, що не відчуження земельної ділянки протягом визначеного законом строку призвело до неналежного (не у відповідності із законом) володіння іноземцем земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, чим безумовно порушено інтереси держави.
Таким чином, суд вважає, що прокурором обґрунтовані підстави для звернення до суду із відповідним позовом, та підтверджує підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у цій справі.
Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі під об`єктами виробництва біометану, які є складовими комплексів з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 130 ЗК України, набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава. Порушення вимог частин першої і другої цієї статті є підставою для визнання правочину, за яким набувається право власності на земельну ділянку, недійсним, а також для конфіскації земельної ділянки.
Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: д) конфіскація за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Відповідно до ч. 1 ст. 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду.
Судом було встановлено, що відповідачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , є громадянкою Російської Федерації. Паспорт іноземця серія та номер НОМЕР_3 , виданий 07 жовтня 2010 року відділенням по району Мар`їне ВУФМС Росії у ПСАО по місту Москва.
Однак, протягом року з моменту набуття права власності відповідачка вказану земельну ділянку не відчужила.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачка як іноземка набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, не відчужила її протягом встановленого законом строку, тому ця земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду, а право власності відповідачки на цю земельну ділянку має бути припинено.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 гривні 00 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь держави.
Керуючись ст. 14 Конституції України, ст.ст. 22, 81, 130, 140, 145 ЗК України, ст. 348 ЦК України, ст.ст. 19, 141, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, суд
Позов керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування та ім`я сторін та інших учасників справи:
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 07 серпня 2023 року.
Суддя: