Справа № 716/2488/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2023 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Пухарєвої О.В.,

з участю

секретаря - Кульки О.М.,

представника позивача - Данищука В.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 , в особі представника Данищука В.В. звернувся до суду із позовом до ПАТ «УТСК», ОСОБА_3 , в якому просив: стягнути з ПАТ «УТСК» на користь ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (страховою виплатою) у розмірі 20296,67 грн; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 решту збитків не покритих страховим відшкодуванням у розмірі 20488,33 грн та моральну шкоду в розмірі 3000 грн; стягнути солідарно із ПАТ «УТСК» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати за проведення експертизи в розмірі 4200 грн, судові витрати пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 908 грн та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 23.05.2021 о 19:00 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, в м.Заліщики по вул. Маковея Тернопільської області, потрапила в ДТП з автомобілем Ауді А-4 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

На місці ДТП працівниками поліції відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП за порушення вимог п.16.11 ПДР.

Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.07.2021, визнано винним у скоєнні ДТП відповідача - ОСОБА_3 , який керував автомобілем Ауді А-4 державний номерний знак НОМЕР_2 та накладено адміністративне стягнення в розмірі 850 грн.

Відповідальність відповідача ОСОБА_3 на день вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «УТСК», а тому після вчинення ДТП позивачем було повідомлено страхову компанію.

Однак у зв`язку із невиконанням ПАТ «УТСК» приписів ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (не оглянуто у 10-денний термін пошкодження його ТЗ), він звернувся до судового експерта для проведення авто-товарознавчої експертизи з метою визначення розміру матеріальних збитків та відновлювального ремонту, завданого в результаті пошкодження його автомобіля.

Про час і дату проведення авто-товарознавчої експертизи було повідомлено відповідачів в установленому порядку. 05.08.2021 за участю представника відповідача ПАТ «УТСК» - Пога В.М. було проведено авто товарознавчу експертизу транспортного засобу ВАЗ 210994 державний номерний знак НОМЕР_3 .

Згідно висновку експерта №64-09-21, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 210994 державний номерний знак НОМЕР_3 без врахування коефіцієнта фізичного зносу, станом на дату виконання експертизи складає 68946,25 грн., а з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 48457,92 грн.

За проведення авто-товарознавчої експертизи позивачем сплачено 4200 грн.

Крім того позивач посилається на те, що у серпні 2021 року відповідачем - ПАТ «УТСК» частково відшкодував йому матеріальну шкоду у розмірі 18293,43 грн, у листопаді 2021 доплачено ще 9867,82 грн. Загальна сума, яку ПАТ «УТСК» сплатив позивачу становить 28161,5 грн.

Посилаючись на правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 03.10.2018 (справа №686/17155/15-ц) позивач вважає, що різниця між фактично сплаченою ПАТ «УТСК» страховою виплатою та вартістю відновленого ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягає замін, які має сплатити ПАТ «УТСК» становить 20296,67 грн.

Решта збитків , які не покриваються страховим відшкодуванням, що має сплатити ОСОБА_3 становить 20488,33 грн.

В добровільному порядку відповідачі - ПАТ «УТСК» та ОСОБА_3 виплатити в повному обсязі заподіяні збитки відмовляються, а тому він змушений звернутись до суду із даним позовом.

Крім цього позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 3000 грн., оскільки він був позбавлений можливості повноцінно користуватися пошкодженим транспортним засобом. Відремонтувати автомобіль не мав можливості, оскільки відповідач не відшкодував йому завдану шкоду. Такі незаконні дії відповідача призвели до втрати ним нормальних життєвих зв`язків, він змушений витрачати багато часу та життєвої енергії для відновлення свого порушеного права в суді та звернення за правовою допомогою до адвоката.

14.06.2022 на електронну пошту суду від представника відповідача ПАТ «УТСК» надійшов відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на викладені в ньому обставини просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, заявлених до ПАТ «УТСК» .

28.07.2022 представником позивача надано відповідь на відзив.

15.08.2022 від представника відповідача ПАТ «УТСК» надійшло заперечення щодо відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник позивача Данищук В.В. позов підтримав повністю, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, відповіді на відзив. Зазначив, що ремонт пошкодженого в ДПТ автомобіля позивача, на даний час не проведено, у зв`язку з тим , що відповідач не відшкодував йому завдану шкоду.

В судовому засіданні представник ПАТ «УТСК» - Опанасенко Б.Ю. позов не визнав повністю, посилаючись на відзив та заперечення на відповідь на відзив, які надіслані ним до суду.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, його представник Вельничук Я.І. позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_3 не визнав повністю.

В судовому засіданні 03.07.2023 представник позивача Данищук В.В. звернувся до суду із заявою про відмову від частини позовних вимог, а саме щодо стягнення з ПАТ "Українська Транспортна Страхова Компанія" на користь ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням (страховою виплатою) в розмірі 20296,67 грн та витрат за проведення експертизи в розмірі 2100 грн, судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в розмірі 454 грн та витрат на правничу допомогу. У зв`язку з цим просив закрити провадження в справі в цій частині позовних вимог.

Представник відповідача ПАТ "Українська Транспортна Страхова Компанія" Опанасенко Б.Ю. підтримав заяву про закриття провадження в справі в цій частині, оскільки страхова компанія погодилася з вимогами позивача та додатково сплатила йому 10500 грн. в порядку страхового відшкодування.

За таких обставин, ухвалою суду від 03.07.2023 прийнято відмову позивача від частини позовних вимог та закрито провадження у даній справі в частині заявлених вимог до ПАТ "Українська Транспортна Страхова Компанія" щодо стягнення з ПАТ "Українська Транспортна Страхова Компанія" на користь ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням (страховою виплатою) в розмірі 20296,67 грн та витрат за проведення експертизи в розмірі 2100 грн, судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в розмірі 454 грн та витрат на правничу допомогу у зв`язку із відмовою від цих вимог.

За таких обставин суд приймає рішення лише в межах позовних вимог, заявлених до відповідача ОСОБА_3 про стягнення з останнього на користь ОСОБА_2 решти збитків, не покритих страховим відшкодуванням у розмірі 20488,33 грн, моральної шкоди в розмірі 3000 грн; витрат за проведення експертизи в розмірі 2100 грн, судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в розмірі 454 грн та витрат на правничу допомогу.

В судове засідання,призначене на 10:30 год. 28.08.2023 сторони та їх представники не з`явилися, в письмових заявах просили розглянути справу без їх участі. У зв`язку з цим, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням заяви позивача про відмову від частини позовних вимог та закриття провадження в справі в цій частині, суд приходить до наступних висновків.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої ДТП.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року роз`яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судом встановлено, що 23.05.2021 о 19:00 год. ОСОБА_4 , керувала автомобілем ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_2 , в м. Заліщики по вул. Маковея Тернопільської області. З вини ОСОБА_3 , який керував автомобілем АUDI А4 державний номерний знак НОМЕР_2 сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_4 .

Постановою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.07.2021 по справі №716/1304/21 визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн (а.с.13).

Станом на дату вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу АUDI А4, номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ПАТ "Українська Транспортна Страхова Компанія", згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №202610897.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За загальним правилом та з огляду на положення ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону № 1961-ІV здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п. 36.2 Закону № 1961-ІV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.... Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно до п. 34.4 Закону № 1961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

З матеріалів справи вбачається, що 26.05.2021 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «УТСК» із заявою-повідомленням про настання ДТП. На виконання вимог ст.34 цього Закону представником страховика було оглянуто пошкоджений автомобіль позивача та складено відповідний акт технічного огляду. 12.07.2021 оцінювачем Парфенюк О.В. було складено Звіт №206.21Е_612-21 про оцінку автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 17793,43 грн. Згідно полісу №202610897, розмір франшизи становить 1500 грн., а тому розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи становить 16293,43 грн, яка була виплачена позивачу.

По факту додаткового огляду 21.10.2021 було складено Звіт №206.21Е_612-21, згідно якого, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 29661,25 грн. А тому ПАТ «УТСК» було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 11867,82 грн. Загальний розмір страхового відшкодування, який було сплачено ОСОБА_2 становить 28161,25 грн.

Проте, в даному випадку потерпілий і страховик не досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, у зв`язку з чим для визначення вартості матеріальних збитків завданих пошкодженням транспортного засобу ВАЗ 21099 внаслідок ДТП, позивачем було замовлено виконання авто - товарознавчої експертизи судовим експертом.

На підтвердження шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди надано висновок судового експерта Павлишина Я.Д. №64-09-21 від 06.09.2021 авто-товарознавчої експертизи, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 210994 д.р.н. НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок ДТП 23.05.2021 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на дату виконання експертизи складає 48457,92 грн.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 210994 д.р.н. НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок ДТП 23.05.2021 без врахування коефіцієнту фізичного зносу станом на дату виконання експертизи складає 68946,25 грн (а.с.16-24).

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Висновок судового експерта Павлишина Я.Д. №64-09-21 відповідає зазначеним вимогам, оскільки в ньому вказано про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, та судовий експерт Павлишин Я.Д. має право на проведення транспортно-товарознавчої експертизи за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу», на підставі свідоцтва №331 від 13.05.2013, виданого Міністерством юстиції України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Враховую наведене, оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Ауді А-4 державний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ПАТ "Українська Транспортна Страхова Компанія", то у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності і в межах суми фактичних затрат, але з врахуванням вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей та за мінусом франшизи.

Судом встановлено, що у зв`язку з виконанням страховиком свого обов`язку у позивача на час розгляду справи відсутній спір з ПАТ "Українська Транспортна Страхова Компанія" щодо виплати йому страхового відшкодування вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу

Проте вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що з ОСОБА_3 , як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні в розмірі 20488,33 грн (68946,25 - 48457,92=20488,33), які позивач просить стягнути з відповідача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №686/1755/15-ц.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої ДТП.

Згідно зі статтями 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Із системного аналізу, п. 22.3 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України слідує, що обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП, тобто в даному випадку на відповідача ОСОБА_3 .

Як було встановлено судом, позивачу ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, порушенні нормального життєвого порядку та життєвих зв`язків, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна, неможливості користування власним автомобілем тривалий час до його ремонту.

При вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 3000 гривень, заявлений позивачем відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача. Тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 становить 3000 грн. та відповідно підлягає стягненню з ОСОБА_3 ..

Щодо стягнення з ОСОБА_3 судових витрат.

Відповідно до ч.1, ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позовні вимоги позивача до відповідача ОСОБА_3 задоволено судом у повному обсязі, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, в розмірі, зазначеному позивачем, а саме: пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 454 грн, та за проведення експертизи в розмірі 2100 грн, які підтверджені належними доказами, що в загальному становить 2554 грн.

Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що представник позивача в позовній заяві просив стягнути із відповідача понесені ним судові витрати, зазначивши попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як передбачено п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви . Додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як вбачається із письмової заяви представника позивача про проведення судового засідання без участі позивача, останній просить суд розглянути питання судових витрат у відповідності до ст.270 ЦПК України з урахуванням доказів, які будуть надані позивачем згідно з приписами ч.8 ст.141 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає, що для ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат слід призначити судове засідання та встановити представнику відповідача строк для подання доказів, понесених відповідачем у зв`язку з наданням йому правничої допомоги.

Згідно ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки в судове засідання, призначене на 10:30 год. 28.08.2023 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 07.09.2023 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 07.09.2023 .

На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 81,82,89,141, 247, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 20488,33 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2554 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання на 12:00 год. 18.09.2023.

Встановити представнику позивача строк для подання доказів, понесених відповідачем витрат у зв`язку з розглядом справи до 12.09.2023. Роз`яснити, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява про розподіл судових витрат буде залишена без розгляду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , житель с. Кадубівці Чернівецького району Чернівецької області;

представник позивача - Данищук Василь Вячеславович, адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 05.08.2022;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_6 , житель с.Звенячин Чернівецького району Чернівецької області;

представник відповідача - Вельничук Ярослав Іванович, адвокат, ордер про надання правничої(правової) допомоги від 24.05.2022.

Повний текст рішення складено 07.09.2023.

Суддя О.Пухарєва