Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 вересня 2023 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Панасюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Романівської селищної ради Житомирської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2023 року адвокат Чорноус А.А. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Романівської селищної ради Житомирської області, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,8941 га з кадастровим номером :04:000:0040 та земельна ділянка площею 1,7679 га з кадастровим номером :07:000:0131, що знаходяться на території Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області.

Посилаючись на те, що позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 , однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця, просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спірне майно в порядку спадкування.

В судому засідання позивач та її представник не з`явилися, заявили клопотання про розгляд справи без їх участі, позовну заяву просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, правом подати відзив не скористався.

Суд, дослідивши письмові докази, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого відкрилася спадщина.

Згідно довідки Соболівського старостинського округу Романівської селищної ради Житомирської області від 31 травня 2023 року на день смерті ОСОБА_2 з нею була зареєстрована та проживала ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №72532905 від 19 травня 2023 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

Згідно дублікату заповіту від 5 грудня 2003 року, посвідченого нотаріально секретарем Соболівської сільської ради Александровою О.А., ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЖТ №0057415 та майновий пай ЖИ-6 №255766.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №112388 від 1 грудня 2004 року ОСОБА_2 на підставі Розпорядження голови Романівської райдержадміністрації 3393 від 28 жовтня 2004 року є власником земельної ділянки площею 4,6621 га, розташованої на території Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського товариства. Згідно плану меж земельної ділянки земельній ділянці площею 2,8941 га присвоєний кадастровий номер :04:000:0040 та земельній ділянці площею 1,7679 га присвоєно кадастровий номер :07:000:0131.

Згідно листа державного нотаріуса Назарця Д.В. від 25 січня 2023 року № 369/02-14 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на спірне майно у зв`язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №112388 від 1 грудня 2004 року, виданий після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам, а також державі або окремим організаціям. Частина майна, що залишилася незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом в порядку черговості (стаття 537 ЦК УРСР).

За змістом статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління і володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини.

За змістом наведених норм до спадкоємців переходять лише ті права та обов`язки (спадщина) спадкодавця, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Предметом спору в даній справі є земельна ділянка площею 2,8941 га з кадастровим номером :04:000:0040 та земельна ділянка площею 1,7679 га з кадастровим номером :07:000:0131, що знаходяться на території Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області, які, як стверджує позивач, належали на праві власності спадкодавиці і які вона успадкувала за заповітом.

Підстави та процедура набуття права власності на земельну ділянку на час відкриття спадщини регулювалися Земельним кодексом України 2001 року (далі ЗК України).

Відповідно до положень статті 118 ЗК України , який діяв на час виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської ради або районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам- працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 125 ЗК України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина 1 статі 126 зазначеного Кодексу).

З огляду на викладене, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Такі ж висновки щодо підстав для спадкування земельної ділянки сформульовано у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 343/1048/17, постанові Верховного Суду від 2 червня 2021 року у справі № 362/6164/17де Верховний Суд залишив без змін судові рішення, якими відмовлено у задоволенні вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування з тих підстав, що спадкодавець за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на спірні земельні ділянки, тому вони не є об`єктом спадкування і не входять до спадкової маси.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Установивши, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 за життя набула права власності на земельну ділянку площею 2,8941 га з кадастровим номером :04:000:0040 та земельну ділянку площею 1,7679 га з кадастровим номером :07:000:0131, що знаходяться на території Соболівської сільської ради Романівського району Житомирської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а розпорядження Романівської райдержадміністрації, як і державний акт, видані 28 жовтня 2004 року і 1 грудня 2004 року відповідно, тобто майже через рік після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , і не породжують у померлої ніяких прав на земельну ділянку, оскільки в силу положення статті 9 ЦК УРСР 1963 року здатність спадкодавця набувати цивільні права і обов`язки припинилася у зв`язку з її смертю, суд дійшов висновку про те, що спірна ділянка не є об`єктом спадкування і не входить до спадкової маси на момент смерті спадкодавця.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 10-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до Романівської селищної ради Житомирської області (адреса місця знаходження: вул. С. Лялевича, 2 смт. Романів, Житиомирський район, Житомирська область; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 04345185) про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Кірічук