КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/9942/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9358/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Березовенко Р.В.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року у складі судді Жовноватюк В.С.,

у цивільній справі за позовомОСОБА_1 до Управління Національної поліції у м. Києві, Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути на свою користь моральну шкоду у розмірі 185 250 грн з державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку державного бюджету України через Державну казначейську службу України.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12.03.2021 по справі № 759/5218/20 скасовано постанову ДП 18 № 748287 від 09.03.2020 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, провадження по справі закрито. ОСОБА_1 перебував перед судом і слідством із 09.03.2020 по 22.03.2021, тобто 379 днів.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07.07.2021 по справі № 759/72/21 відмовлено у скасуванні постанови ЕАН № 3614252 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021 по справі № 759/72/21 скасовано постанову ЕАН № 3614252 від 29.12.2020 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач перебував під судом із 29.12.2020 по 21.09.2021, тобто 267 днів.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06.09.2021 по справі № 759/5062/21 скасовано постанову ЕАН 3906990 від 12.03.2021 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1 перебував під судом із 12.03.2021 по 06.10.2021, тобто 209 днів.

Вказував, що незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, спричинило безпідставне відволікання від нормального ритму життя, з огляду на що просить позов задовольнити.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 1500 грн.

В апеляційній скарзі посилаючись на порушення норм матеріального права, просить стягнути частину незадоволеної моральної шкоди в розмірі 183 750 грн.

Зазначає, що сума задоволена судом є неналежною та не покриває моральні переживання, порушення нормальних життєвих стосунків, які завдані провадженням у справі про адміністративне правопорушення.

Вказує, що судом помилково застосовано ч. 1 ст. 1173 та ст. 1174 ЦК України замість ст. 1176 ЦК України та одночасно постанову ВС від 10.10.2019 по справі № 569/1799/16-ц, як тотожну судову практику.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення та вважає, що рішення районного суду не підлягало задоволенню в частині стягнення 1500 грн моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача Управління Національної поліції у м. Києві, Департаменту патрульної поліції вважає, рішення районного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12.03.2021 у справі № 759/5218/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ПП роти № 2 батальйону № 2 УНП в місті Києві Кожухаря О.С., Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 748287 від 09.03.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення. Рішення набрало законної сили 22.03.2021 (а.с. 8-10).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07.07.2021 у справі № 759/72/21 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено (а.с. 11-12).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі № 759/72/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07.07.2021 скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову серії ЕАН № 3614252 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Справу про притягнення до адміністративної відповідальності закрито. Постанова набрала законної сили 21.09.2021 (а.с. 13-15).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06.09.2021 у справі № 759/5062/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 3 УПП в м. Києві ДПП Музичеського О.А. про скасування постанови задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову ЕАН № 3906990 від 12.03.2021 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП у розмірі 510 грн. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрито. Рішення набрало законної сили 07.10.2021 (а.с. 16-19).

Ухвалюючи рішення районний суд виходив з того, що позивачем доведений факт наявності моральної шкоди, що завдана йому провадженням у справі про адміністративне правопорушення та полягає у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих стосунків, а тому з урахуванням тривалості проваджень у справах про адміністративне правопорушення, вимог розумності та справедливості, відшкодуванню підлягає на користь позивача моральна шкода в розмірі 1500 грн, яка буде належною та достатньою для її покриття.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, на підставі статті 1174 ЦК України, відшкодовується державою.

Відповідно передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтями 2, 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 зазначено, що у справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц .

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21) зазначено, що: "У справі, яка переглядається, безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у вищезгаданій постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 19000сво18), апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом".

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) зроблено висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" у особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), від 08 квітня 2020 року у справі № 686/16847/17 (провадження № 61-11590св18), від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18 (провадження № 61-20524св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 591/1001/17 (провадження № 61-39927св18), від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21),від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21, від 26 січня 2022 року у справі № 607/25039/19, від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21), від 16 лютого 2022 року у справі № 522/10241/19 (провадження № 61-18178 св 21).

Відповідно до справи, розглядаючи спір, районний суд керувався положеннями ст.1174 ЦК України та, визнаючи доведеними правові підстав до стягнення на користь позивача моральної шкоди, враховував, з урахуванням посилань у позові, на вимоги ст.2, 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки внаслідок незаконних дій працівників патрульної поліції, які ініціювали та здійснювали вказане провадження, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з притягненням його до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

З урахуванням викладеного та обставин, встановлених при розгляді вказаної справи колегія суддів, виходячи із загальних засад розумності, справедливості, пропорційності, вважає, що встановлений судом розмір моральної шкоди, у сумі 1500 грн відповідає характеру, обсягу та тривалості моральних (немайнових) страждань, пов`язаних з незаконним притягненням позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: