Справа №489/7339/21
Провадження №2/489/349/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання договору купівлі продажу гаражу дійсним та визнання права власності

встановив.

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив: визнати дійсним договір купівлі продажу гаражу № НОМЕР_1 у АГК «Темп-1» у м. Миколаєві укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 20.02.2013; визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж № НОМЕР_1 у АГК «Темп-1» у м. Миколаєві, площею 18,70 кв. м. Мотивуючи свої вимоги тим, що у січні 2013 року відповідач звернувся до нього з пропозицією купити у нього гараж № НОМЕР_1 у АГК «Темп-1» у м. Миколаєві. Після огляду гаражу, він погодився на пропозицію. Оскільки, відповідач, за його словами втратив оригінали правовстановлюючих документів на спірний гараж і мав лише їх копії та йому терміново потрібні були гроші на придбання житла, він погодився купити цей гараж за нотаріально непосвідченим договором купівлі продажу, за умови, що в подальшому відповідач поновить документи на укладе з ним нотаріально посвідчений договір купівлі продажу гаражу. 20.02.2013 між ним та відповідачем укладено у простій письмовій формі договір купівлі продажу гаражу № НОМЕР_1 у АГК «Темп-1» у м. Миколаєві. Пунктом 8 цього договору, передбачалося, що відповідач зобов`язується поновити оригінали правовстановлюючих документів на вказаний гараж та до 15.05.2013 укласти з ним нотаріально посвідчений договір. Однак, після укладення даного договору, відповідач не дотримався свого зобов`язання щодо поновлення документів та укладання з ним нотаріально посвідченого договору купівлі продажу гаражу та на контакт з ним не виходить. Таким чином, відповідач фактично ухилися від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу вищевказаного гаражу, у зв`язку з чим можливість посвідчення цього договору для нього втрачена.

Ухвалою суду від 16.11.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 13.12.2021, справу призначено до підготовчого судового засідання та витребувано докази.

Ухвалою суду від 05.09.2022, відкладено підготовче судове засідання та витребувано докази.

Ухвалою суду від 22.09.2022, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.11.2022, відкладено розгляд справи та витребувано докази.

Ухвалою суду від 16.08.2023, замінено неналежного відповідача на належного та відкладено розгляд справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 19.02.2021, вбачається, що гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться в Автогаражному кооперативі «Темп-1» в місті Миколаєві належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу від 21.01.2008, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 590.

Вказане підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.02.2010.

20 лютого 2013 року між ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку укладено Договір купівлі продажу гаражу (далі Договір), відповідно до якого, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив гараж № НОМЕР_1 у АГК «Темп-1» у м. Миколаєві.

Відповідно до п. 4 Договору, продаж вчинено за погоджену сторонами суму у розмірі 24000 грн., які отримані продавцем перед підписанням цього договору.

Вказаний договір нотаріально не посвідчений.

Позивач в своєму позові зазначає, що оскільки, відповідач, за його словами втратив оригінали правовстановлюючих документів на спірний гараж і мав лише їх копії та йому терміново потрібні були гроші на придбання житла, він погодився купити цей гараж за нотаріально непосвідченим договором купівлі продажу, за умови, що в подальшому відповідач поновить документи на укладе з ним нотаріально посвідчений договір купівлі продажу гаражу.

Згідно п. 8 Договору, продавець підтверджує, що вказаний договір не може бути посвідчено нотаріально через втрату ним оригіналів правовстановлюючих документів на гараж, у зв`язку чим продавець зобов`язується у строк не пізніше ніж через 2 місяці з дати укладення цього договору, поновити ці документи та укласти з покупцем у строк не пізніше 15 травня 2013 року нотаріально посвідчений договір купівлі продажу цього гаражу.

Позивач вказує, що протягом березня та квітня 2013 року він декілька разів нагадував в телефонній розмові відповідачу про необхідність виконання взятих на нього зобов`язань щодо поновлення правовстановлюючих документів на гараж. Проте, з травня 2013 року відповідач на контакт більше не виходив.

Як вбачається з актового запису про смерть № 99 від 13.12.2017, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до листа Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.12.2022 за вих. 334/01-16, за даними алфавітних книг обліку спадкових справ нотаріальної контори спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відсутня. Додатково повідомляє, перевірку наявності спадкової справи було проведено по алфавітним книгам обліку спадкових справ за 2017-2022.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст.210,640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 2 статті 220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до частини 1 статті 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (частина 3 статті 640 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Предметом договору можуть виступати будівля, споруда, квартира, нежитлове приміщення, а також інше нерухоме майно (ст. 656 Цивільного кодексу).

В договорі повинна бути вказана така інформація: місцезнаходження нерухомості; адреса нерухомого майна; призначення об`єкту нерухомості; площа нерухомого майна; інші параметри, що дозволяють однозначно визначити предмет договору.

Ціна нерухомості в договорі визначається сторонами угоди (ст. 691 ЦК). Покупець повинен сплатити за нерухомість вказану в договорі ціну, після прийняття нерухомості, якщо інше не встановлено договором (ст. 692 ЦК).

Також істотними умовами вважаються такі умови, на яких наполягає хоча б одна зі сторін договору (ст. 638 ЦК). Тобто сторони можуть самостійно визначати умови договору, які не повинні суперечити законодавству.

Верховний Суд України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 389/122/16-ц (провадження № 61-12634св18) зазначено, що «для визнання судом угоди дійсною повинен мати місце не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди».

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем доведено факт повного та фактичного виконання договору купівлі-продажу гаражу (передача майна у фактичне володіння, оплата за нерухоме майно, тощо), договрі по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства. Так само позивач, на думку суду, довів факт ухилення ОСОБА_2 від нотаріального посвідчення договору та неможливість його нотаріального посвідчення на цей час у зв`язку зі смертю продавця та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання договору купівлі продажу гаражу дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати дійсним договір від 20 лютого 2013 року купівлі-продажу гаражу № НОМЕР_1 у Автогаражному кооперативі «Темп-1» укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж № НОМЕР_1 у Автогаражному кооперативі «Темп-1», площею 18,70 кв. м.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повний текст судового рішення складено «11» вересня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева