Справа № 466/7863/22
Провадження № 2/466/594/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

учасники справи

секретар Попенко І.І.

представник позивача Головка Л.В.

відповідач ОСОБА_1

представник відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), інтереси якої представляє адвокат Головка Любомир Васильович (м. Львів, пр-т Червоної Калини, 58/132) до ОСОБА_4 (Чернівецька область, Вижницький район, с. Долішній Шепіт), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

06.10.2022 ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про відшкодування 313 975,00 грн. матеріальної шкоди та 200 000,00 грн. моральної шкоди завданої внаслідок пожежі в квартирі.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_4 . З квітня 2020 року по 14.04.2022 в даній квартирі тимчасово проживали без реєстрації відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 14.04.2022 у даній квартирі сталась пожежа внаслідок порушення правил технічної експлуатації електропобутових приладів. Квартира стала непридатною для проживання, знищене все майно позивачки, яке знаходилось в квартирі. Згідно висновку експерта №19 складеного 30.06.2022 за результатами проведеного будівельно-технічного дослідження вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення наслідків пожежі складає 313 975,00 грн. Цю суму позивачка просить стягнути з відповідачів, оскільки вважає їх відповідальними за спричинення пожежі у квартирі. Крім цього просить стягнути з останніх моральну компенсацію.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 20.12.2022 за правилами загального позовного провадження.

02.02.2023 представник відповідачів ОСОБА_2 подала відзив на позов, в якому позовні вимоги заперечила у повному обсязі. Вважає, що в діях відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 немає складу цивільного правопорушення, а відтак немає підстав для стягнення з них компенсації за завдані збитки. Зазначає, що до позовної заяви не долучено доказів в підтвердження протиправної поведінки відповідачів як заподіювачів шкоди. Відсутній причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та збитками. Позивачка посилається на Звіт про причину виникнення пожежі від 15.04.2022, складений головним інженером відділу запобігання НС УЗНС та ЦС по Львівській МТГ ГУ ДСНС України у Львівській області. Однак, даний звіт містить лише припущення ймовірної причини виникнення пожежі. Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, цей звіт не можна вважати джерелом доказів в розумінні ст. 102 ЦПК України. Крім цього, представник відповідачів стверджує, що між сторонами не було укладено договору оренди, в якому було б врегульовано їхні правовідносини, в тому числі відповідальність за пошкодження майна. Таким чином, саме власник майна несе ризик випадкового його знищення та пошкодження. Також просить відмовити у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки відсутній факт заподіяння шкоди з боку відповідачів.

22.03.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив задовольнити позов.

Представник відповідачів ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, зіславшись на викладені у відзиві обставини. Додатково пояснила, що у квартирі, в якій сталось займання, вся побутова техніка належала позивачці, жодних застережень з її боку щодо несправності електромереж та побутової техніки при вселенні відповідачів в квартиру не було. Таким чином саме власник несе відповідальність за стан та обслуговування внутрішньоквартирної електромережі. Вважає, що вина відповідачів позивачкою не доведена, причина з якої в квартирі відбулось займання та пожежа точно не встановлена. Щодо висновку експерта №19 пояснила, що такий не є належним доказом підтвердження вини відповідачів у зв`язку з тим, що в ньому вказана лише сума збитків, причина пожежі в квартирі не зазначається. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні 11.05.2023 пояснив, що станом на квітень 2022 року був курсантом, орендували квартиру з хлопцями. Офіційно договору оренди з власницею не укладали. Спілкувався лише з донькою власниці квартири. Повідомляв їй що розетка біля ліжка у спальній кімнаті погано працювала, випадала. На момент пожежі не був у квартирі.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні 11.05.2023 пояснив, що дане житло знайшов з хлопцями по оголошенню. 14.04.2022р. о 06.00 год. заступив на чергування, відтак у квартирі був відсутній більше 24 год. Телефон, навушники та зарядні пристрої забрав з собою на чергування. Про пожежу дізнався від доньки власниці, ОСОБА_3 ніколи не бачив. Йому було відомо про проблеми з проводкою, він усно повідомив про це людей, які здавали житло. Після пожежі пропонував фізичну допомогу. Жодних пояснень на місці пожежі нікому не давав.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні 11.05.2023 пояснив, що станом на квітень 2022 року був курсантом, орендували квартиру з хлопцями. 14.04.2022 заступив в наряд з 09.00 на 24 год. Про пожежу дізнався від ОСОБА_4 . ОСОБА_7 від телефону була при ньому.

Заслухавши пояснення учасників провадження, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позову з таких мотивів.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_4 .

Встановлено, що з квітня 2020 року по 14.04.2022 в даній квартирі тимчасово проживали без реєстрації відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . Даний факт підтверджується Актом №36 ЛКП «Варшавське-407» від 18.04.2022 та не заперечується відповідачами.

Договір про оренду житла між сторонами не укладався.

14.04.2022 року близько 12год.15хв. у вказаній квартирі виникла пожежа.

14.04.2022р. комісія у складі головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям управління запобігання надзвичайним ситуаціям та цивільного захисту по Львівській міській територіальній громаді ГУ ДСНС у Львівській області майора служби цивільного захисту Борсука І.Я., ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ін. /нечитабельно/ склала акт про пожежу в квартирі АДРЕСА_4 . В акті вказано, що причина пожежі «встановлюється».

Крім цього, стороною позивача подано Звіт про причину виникнення пожежі від 15.04.2022, складений головним інженером відділу запобігання НС УЗНС та ЦС по Львівській МТГ ГУ ДСНС України у Львівській області Борсук І.Я. За цим звітом найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі є «порушення правил технічної експлуатації електропобутових приладів».

Позивачка вважає, що відповідальними особами за дотримання правил технічної експлуатації електропобутових приладів є тимчасової мешканці, відповідачі по справі ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 і саме на них просить покласти відповідальність за заподіяні пожежею збитки.

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Спірні відносини, які склалися між сторонами, носять позадоговірний характер та пов`язані з відшкодуванням завданої неправомірними діями матеріальної і моральної шкоди.

Як підставу позовних вимог позивачка зазначає норми ст.ст.1166,1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст.1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини в заподіянні шкоди. При цьому, тягар доказування відсутності вини у заподіянні шкоди несе відповідач.

Аналізуючи докази, зібрані у матеріалах справи, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов такого висновку.

Позивачка обґрунтовує свої вимоги письмовими доказами: актом про пожежу від 14.04.2022 та Звітом про причину виникнення пожежі від 15.04.2022.

Проте, у акті про пожежу в квартирі АДРЕСА_4 від 14.04.2022р. та у Звіті про причину виникнення пожежі від 15.04.2022, складеному головним інженером відділу запобігання НС УЗНС та ЦС по Львівській МТГ ГУ ДСНС України у Львівській області Борсук І.Я., не встановлено дійсні причини пожежі. Висловлено припущення про ймовірну причину пожежі.

У звіті вказано, що «зі слів мешканця квартири, який в момент виникнення пожежі перебував за межами квартири, осередок пожежі вбачається саме в місці розташування розетки, у яку був увімкнений зарядний пристрій до телефону та був залишений без нагляду». Хто надав такі свідчення у звіті не констатовано.

Допитані в судовому засіданні відповідачі повідомили, що не залишали свої зарядні пристрої без нагляду увімкненими в розетку, забирали їх з собою на навчання та на чергування. Жоден з них на місці пожежі працівникам ДСНС не повідомляв про розташування місця осередку пожежі.

Таким чином у звіті не зазначено безпосередню причину пожежі, встановлену саме працівником ДСНС, а зроблений висновок ґрунтується на словах мешканця квартири, особа якого невідома.

Суд не знайшов підстав для висновку про те, що шкода майну позивачки завдана неправомірними діями чи бездіяльністю саме відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 .

За результатами пожежі жоден з відповідачів до адміністративної відповідальності не притягувався.

Висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка просить стягнути заподіяну їй шкоду солідарно з трьох відповідачів. При цьому позивачка не надала суду доказів, які свідчать про заподіяння шкоди спільними діями відповідачів.

Позивачем не доведено неправомірність дій (бездіяльності) відповідачів, спільність їх дій, причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідачів та виникненням пожежі і заподіянням їй такими спільними неправомірними діями збитків.

Висновок судового експерта №19 від 30.06.2022, яким визначено вартість відновлюваного ремонту в приміщенні квартири АДРЕСА_4 в сумі 313 975,00грн., за відсутності доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та настанням збитків правового значення у справі не має.

Відповідно до чю1 ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Згідно з ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

У ст..179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У пункті 3.7.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року №76, забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів). Взаємні зобов`язання власника будинку, власника, наймача (орендаря) жилого приміщення щодо забезпечення пожежної безпеки повинні визначатися договором.

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Норми ст.ст.322, 323 ЦК України покладають на власника майна тягар його утримання і ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність укладеного з відповідачами договору оренди (найму) житла, яким би передбачалося покладення на останніх обов`язку утримання майна, забезпечення пожежної безпеки та відповідальності за його випадкове знищення, пошкодження чи псування, свідчить про всю повноту відповідальності позивачки за заподіяні пожежею збитки її майну.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна позивачки внаслідок пожежі.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (Чернівецька область, Вижницький район, с. Долішній Шепіт), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування 313 975,00грн. матеріальної шкоди та 200 000,00 моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.09.2023.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська