"07" вересня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Півоварової Д.В.,
При цьому вказала, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ПАТ «Комерційний банк «НАДРА», ТОВ «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бакумова А.В. про скасування рішення про державну реєстрацію права власності. З метою отримання правничої допомоги щодо ведення справи, позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Селезень С.В. було укладено договір про надання правничої допомоги б/н від 01.08.2021; додаткову угоду № 1 від 20.01.2022 до договору про правничу допомогу б/н від 01.08.2021 за якими адвокатом отримано плату 20 000,0 грн. (згідно квитанції б/н від 01.08.2021 року); 2000,0 грн. (згідно квитанції б/н від 03.08.2023: - юридична консультація, збір доказів, досудова підготовка справи, направлення запитів, складання написання позовної заяви, уточненої позовної заяви, клопотань, участь в судових засіданнях в Київському районному суді м. Харкова.
Питання про судові витрати судом вирішено не було в зв`язку з тим, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Зазначені докази не були надані суду на час ухвалення рішення, а подаються до суду 14.08.2023.
В судове засідання представник позивача адвокат Селезень С.В. не з`явилася, через систему «Електронний суд» 03.09.2023 направила до суду заяву, в якій просила провести судове засідання за відсутності позивача та його представника (т. 3 а.с. 237-238).
На обґрунтування поданих заперечень, представник зазначив наступне.
Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) є нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування, порядок виплати Фондом гарантування відшкодування за вкладами, а також яким регулюються відносини між Фондом гарантування, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині що не суперечить цьому Закону.
Відтак, у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань, норми Закону є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
Зокрема, статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
Зокрема, згідно з ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 2'1) накладення нових обтяжень чи обмежень на майно (активи) (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами; 6) заміна кредитора у зобов`язанні банку на договірній основі, крім випадків передачі всього або частини майна (активів) та всіх або частини зобов`язань приймаючому або перехідному банку.
Тобто, якщо на момент розгляду справи у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Отже, чинним законодавством встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, а задоволення таких вимог кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені чинним законодавством України.
Так, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що «...На момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банк вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочату процедуру ліквідацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»...».
Зазначив, що стягнення грошових коштів з ПАТ «КБ «Надра» поза межами ліквідаційної процедури, є порушенням норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Позиції Верховного Суду щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу встановлюють, що процес передбачає необхідність подачі до суду попереднього розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, разом з першою заявою по суті спору. У разі подачі стороною такого розрахунку на більш пізніх стадіях, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
З цього приводу Верховний Суд притримується позиції, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.
Так, у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Крім того, у справі № 922/676/21 окремо звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Отже, подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях залишається на розсуд суду, а відтак у сторони залишається і ризик не отримати відповідне відшкодування судових витрат.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Окремо існує норма щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу - з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судова практика наразі сформувала широкий перелік доказів, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. Звісно, даний перелік не є вичерпним.
Також в питанні надання доказів варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат у зв`язку з розглядом справи, що вказаний у позовній заяві від 03.08.2021 очікувані можливі витрати на професійну правничу допомогу складають 10 000,00 грн.
Незрозумілими є факти, які не можуть розглядатись Судом як належні докази отриманої правничої допомоги, а саме:
1. Розрахунок (акт-прийому передачі) витрат від 03.08.2023 передбачає 20 000 грн. як участь у судових засіданнях незалежно від кількості судових засідань. Чому витрати на участь у судових засіданнях від 03.08.2023 не були передбачені у попередньому розрахунку, при складанні попереднього оріентованого розрахунку. Тобто станом на 01.08.2021 участь у судових засіданнях не планувалась представником.
2. Окрім того, Договір про надання правничої допомоги від 01.08.2023, Позовна заява від 03.08.2021, у якій передбачені очікувані понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. Однак, у Квитанції б/н від 01.08.2021, що надана до клопотання, сума отримана ОСОБА_2 від ОСОБА_1 20 000,00 грн. Незрозумілим, як доказ, є той факт що отримавши оплату в сумі 20 000,00 грн. 01.08.2023, в позовній заяві передбачено очікувані витрати 10 000,00 грн.
3. Надана до клопотання квитанція б/н від 01 (03?) 08.2023 року на суму 20 (40?) 000 гривень, взагалі не може розглядатись як належний доказ, у зв`язку з тим, що відповідно до вимог чинного законодавства України фінансові документи та первичні документи щодо фінансових операцій не можуть бути з виправленнями. Тобто виправлення у фінансових первічних документах суворо заборонені чинним законодавством України.
4. Незрозумілим є й факт значного збільшення суми правничої допомоги з 10 000,00 грн. до 40 000,00 грн. Очікувані можливі судові витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, витребуванням доказів, забезпеченням доказів, вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду, які повинні були уточнюваться відповідно до обставин викладених в позовній заяві від 03.08.2021 року не проводились, та не підтверджуються доказами наданими до клопотання.
5. Виокремлення адвокатом Селезень С.В. «вивчення наданих документів, що надані для складання позовної заяви», «Ознайомлення з матеріалами справи» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «підготовки до складання позову», до участі у судовому засіданні», а тому визначення оплати на суму 6 000 гривень, є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги; Не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку касаційної скарги.
6. Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
7. Окрім цього Велика Палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Визначені критерії передбачені ЦПК України, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Відповідач Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бакумова А.В., у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило (т. 3 а.с. 248).
У відповідності до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, заперечення на заяву, прийшов до наступного.
Позивач ОСОБА_1 03.08.2021 звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.08.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності - задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53464623 від 05.08.2020 року Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бакумової А.В. на квартиру АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» . Скасовано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» , країна реєстрації: Україна за № 37628778 від 30.07.2020 року, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53464623 від 05.08.2020 року, внесеного Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бакумовою А.В. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень в рівних частках, з кожного по 302 (триста дві) грн. 66 коп. У задоволенні решти заявлених позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (т. 3 а.с. 185-191).

За змістом ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Так, позивачем ОСОБА_1 було виконано вимоги ч. 1 ст. 134 ЦПК України, а саме разом з першою заявою по суті, тобто в позовній заяві було зазначено попередній орієнтований розрахунок судових витрат відповідача в розмірі 10 000,00 грн.

Щодо строків подання доказів, які б підтверджували розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На виконання вказаних вимог 14.08.2023 представником позивача ОСОБА_2 було подано до суду відповідні докази (т. 3 а.с. 193-201).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до положень статті 27 Закону № 5076-VI до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом достовірно встановлено, що 01 серпня 2021 року між адвокатом Селезень Світланою Володимирівною та Кофановим Віталієм Юрійовичем було укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до якого клієнт в порядку та на умовах, визначених Договором доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання здійснити представництво інтересів клієнта, а також надавати правничу допомогу в обсягах, визначених договором та ЦПК України. П.4.1. За надані послуги клієнт сплачує готівкою у національній валюті України або перераховує на поточний рахунок адвоката плату (гонорар), розмір якої обумовлено Додатковою угодою. П.5.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного його виконання (т. 3 а.с. 198-199).

Окрім укладення договору від 01.08.2021 про надання правничої допомоги, була підписана додаткова угода № 1 до вказаного договору, в якій сторони погодили, що за годину участі особи, яка надає правову допомогу під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді Клієнт сплачує адвокату 1 000,00 грн.; участь в судовому засідання визначено сторонами в розмірі 20 000,00 грн. незалежно від кількості судових засідань які клієнт сплачує адвокату. Відповідно до п. 4.1. За виконану роботу надані послуги замовник (клієнт) сплачує готівкою у національній валюті України або перераховує на поточний рахунок виконавця (адвоката) плату (гонорар), розмір якої обумовлено сторонами в розмірі 40 000,00 грн. та узгоджується актом прийому-передачі (розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу) (т. 3 а.с. 200).

Представник позивача Селезень С.В. надала розрахунок (акт прийому передачі) суми гонорару за надану правничу допомогу, де зазначено характер правової допомоги (послуги), кількість витраченого часу, розрахунок вартості 1 000,00 грн./год. та вартість (т. 3 а.с. 196-197). З вказаного розрахунку вбачається, що загальний час витрачений на надання вищевказаної правової допомоги становить 20 годин, тобто загальна вартість вказаних послуг становить 20 000,00 грн., а також участь у судових засіданнях 20 000,00 грн., без зазначення часу.

Як передбачено ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку, дії, бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підставі викладеного вище, враховуючи складність справи, фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, в яких брала участь представник позивача, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, а також враховуючи, що заявлені позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Щодо доводів представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон підлягає пріоритетному застосуванню відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів (пункт 3 частини першої статті 48 Закону).

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визначений відповідачем по справі, а позов задоволено частково, то саме з нього підлягають стягненню зазначені витрати.

Таким чином, заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Селезень С.В. про ухвалення додаткового рішення, підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Селезень Світлани Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 953/14874/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 953/14874/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Стягнути в рівних частках з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» (, зареєстроване за адресою: 61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, буд. 228-Б), Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (, зареєстроване за адресою: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15), Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Бакумової Алли Валентинівни (адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 )витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

В стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ПАТ «КБ «Надра», , зареєстроване за адресою: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15.

Відповідач: ТОВ «ФК «Фінрайт», , зареєстроване за адресою: 61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, буд. 228-Б.

Відповідач: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бакумова Алла Валентинівна; АДРЕСА_2 .

Повне додаткове судове рішення складено та підписано 07 вересня 2023 року.

Суддя Колесник С.А.