Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Сірант Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» про визнання недійсною індивідуальної частини договору,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (далі - ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група») про визнання недійсною індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № /468543 від 22.01.2020.

Зазначала, що 22.01.2020 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та нею було укладено кредитний договір, заборгованість за яким станом на 30.06.2020 становила 9 809 грн. 19 коп.

З відповіді на адвокатський запит до ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» стало відомо, що на підставі договору про надання фінансового кредиту від 22.01.2020 №/468543 грошові кошти у сумі 2 500 грн. були перераховані на картку НОМЕР_4 платіжною системою PLANON.

Згідно з довідкою від ПАТ «Приват Банк» їй не видавалась картка НОМЕР_4, коштів від ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» вона не отримувала.

Крім того, персональні дані, вказані невідомою особою під час оформлення кредитного договору не відповідають дійсності, а сама вона жодних дій, спрямованих на укладення зазначеного договору не вчиняла, вхід на сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не здійснювала.

Посилаючись на те, що за вказаним кредитним договором позивач кредитних коштів не отримувала, не підписувала вказаний договір ні в якому вигляді, що свідчить про відсутність її волевиявлення на укладення такої угоди, а тому позивач просить визнати недійсною індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № /468543 від 22.01.2020.

Крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу та судовий збір.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти позову заперечив, вказавши наступне.

Зазначав, що електронний договір між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 був укладений відповідно до вимог законодавства, зокрема, заповнивши заяву на отримання кредитних коштів відповідач прийняла оферту ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та приєдналась до умов публічного договору, щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів.

Крім того, використання ОСОБА_1 номеру телефону НОМЕР_1 , який згідно даних УБКІ з 21.01.2013 вона використовувала як фінансовий, для підписання договору про надання фінансового кредиту за допомогою одноразового ідентифікатора ототожнюється її безпосереднім підписом.

Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача підтримала позов з наведених у ньому підстав та просила його задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала на те, що позов підтримує у повному обсязі.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача і її представника.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, разом з відзивом на позов подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечив у повному обсязі.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 22.01.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» було укладено договір про надання фінансового кредиту № /468543 (далі - договір) (а.с. 26-28).

Відповідно до п. 1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 20.02.2020.

Строк дії договору 30 днів, але у будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п. 1.3. договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 693,5 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,9% на добу. Тип процентної ставки - фіксована.

Згідно з п. 6.1 договору це договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч. ч. 3, 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказала, що не вчиняла жодних дій, спрямованих на підписання та укладення оспорюваного договору, у зв`язку з чим просила визнати індивідуальну частину договору недійсною.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Заперечуючи проти позову, ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» вказало, що позивачем не надано належних, достатніх і достовірних доказів порушенням відповідачем вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 6.8 договору підписанням цього договору клієнт підтвердив, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства.

У пункті 7 договору «Реквізити та Підписи Сторін» зазначено електронний підпис фізичної особи ОСОБА_1 - НОМЕР_2 (а.с. 55).

Крім того, відповідачем надано реєстр відправлених ОСОБА_1 СМС-повідомлень на її фінансовий номер телефону (а.с. 60).

На підтвердження виплати кредитних коштів надано інформаційну довідку №128/07 від 19.07.2021 (а.с.73)

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як установлено судом з документів наданих відповідачем, договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» було надіслало позивачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позивач і використала для підтвердження підписання кредитного договору.

У позовній заяві не вказано, які вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України не були дотримані сторонами при укладенні зазначеного договору, як не вказано, з яких підстав, визначених ЦК України, позивач просить визнати індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту недійсним.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 203, 207, 215, 626, 638, 639, 640 ЦК України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 51, ), про визнання недійсною індивідуальної частини договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Світлана ЗАХАРЧУК