Провадження № 2/953/229/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бірукової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Вектор Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

за участю сторін :

представника позивача ОСОБА_3 ,,

представника відповідачів захисника Краснікова П.І.,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. 28.11.2017 за реєстровим № 5719, а саме: виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 23608939 від 28.11.2017, згідно з яким право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ОСОБА_1 , у порушення вимог ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» без згоди іпотекодержателя уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу, квартири АДРЕСА_2 .

08.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 (первісний позичальник) було укладено кредитний договір №2001/0808/98-018 (кредитний договір).

Згідно умов кредитного договору, банк надав первісному позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) доларів США із кінцево датою повернення кредитних коштів до 07.08.2028р.

28.11.2011 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено Договір про переведення боргу, згідно умов якого первісний позичальник переводить на позичальника, а позичальник приймає на себе всі права та обов`язки, які виникли на підставі кредитного договору, укладеного між кредитором та первісним позичальником, кінцевою датою повернення кредитних коштів до 07.08.2028р.

У забезпечення належного виконання зобов`язання позичальником за кредитним договором, між ПАТ «Сведбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 08.08.2008р. було укладено іпотечний договір № 2001/0808/98-018-Z-1.

За умовами іпотечного договору, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю в якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором: належне їй на праві власності нерухоме майно: квартиру під номером АДРЕСА_2 .

28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», на підставі договору факторингу № 15 (договір факторингу) відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» свої права вимог за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором.

Також, на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами ві 28.11.2012 (копія додається), укладеному між ПАТ «Сведбанк» та позивачем, ПАТ «Сведбанк» відступив позивачу права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором. Обтяження згідно вказаного вище іпотечного договору, зареєстровано Державному реєстрі іпотек.

Позичальником належним чином не виконувались зобов`язання за кредитний договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитом, яка непогашена на сьогоднішній день.

В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанії «Вектор Плюс» дізналося, що предмет іпотеки за іпотечним договором № 2001/0808/98- 018-Z-1 від 08.08.2008 року - квартиру під номером АДРЕСА_2 , було відчужено іпотекодавцем - ОСОБА_1 , третій особі - ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу, серія та номер: 5719, виданий 28.11.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В. С.

Обставини укладення цього правочину та переходу права власності на квартиру Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не відомі.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту, нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 212111232, дата, час формування: 11.06.2020 року (копія додається), державним реєстратором-приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 5719 від 28.11.2017 року було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №23608939 від 28.11.2017 року, згідно з яким право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 .

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», як іпотекодержатель, згоди на відчуження предмету іпотеки відповідно до умов іпотечного договору не надавало, а відповідачі за отриманням такої згоди не звертались. Таким чином, відповідачем - ОСОБА_1 порушено умови іпотечного договору та законне право Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» як іпотекодержателя.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав зазначених у позові.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не доведено суду належними доказами, що він має право іпотекодержателя кв. АДРЕСА_2 , долучені як доказ надані в копіях документи не можуть бути взяті до уваги, оскільки не було досліджено їх оригінали, завірені нотаріально та надані суду копії, завірені нотаріусом з порушенням глави 8 розділу першого Порядку вчинення нотаріальних дій. Враховуючи зазначене, не надання суду оригіналу договору факторингу із додатком, договору про відступлення прав за іпотечними договорами із додатком свдчить про недоведення права іпотекодержателя, та як наслідок не доведення порушення прав прав позивача для звернення до суду з даним позовом. Також у судовому засдаінні представник вказував на неналежний спосіб захисту заявлений позивачем, оскільки як було встановлено відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року в адміністративній справі № 820/2007/17 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Максіменко Марина Олександрівна, Філії Комунального підприємства «Комунально - реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», якою було визнано протиправним та скасоване рішення про державну реєстрацію права власності індексний номер: 34831462 від 19.04.2017 року, згідно якого власником квартири було зареєстровано позивача у справі, товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Судом зазначено, що надані державним реєстратором матеріали реєстраційної справи не містять жодних документів, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме відсутній договір факторингу №15 від 28.11.2012 року про відступлення права вимоги по Кредитному договору №2001/0808/98-018 від 28.02.2011 року між Акціонерним товариством «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Таким чином, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що є підставою для відмови у державній реєстрації відповідно до вимог п.4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не було враховано державним реєстратором під час прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2020 року позовну заяву передано судді ОСОБА_6 .

Рішенням Вищої ради правосуддя № 325/0/15-23 від 11.04.2023 року ОСОБА_6 звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку.

Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду згідно протоколу від 12.04.2023 року справу № 953/19260/20 передано на розгляд судді Київського районного суду м. Харкова Юрлагіній Т.В.

Відповідно до ч. 12 ст. 33 ЦПК України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.04.2023 року, зважаючи на те, що зміна складу суду відбулась після закриття підготовчого провадження , цивільну справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

17.06.2021 року до суду від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначалося, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі, виходячи з того, що не надано суду оригіналу договору факторингу із додатком, договору про відступлення прав за іпотечними договорами із додатком, а копії судом не можуть бути взяті до уваги, про що зазначено у рішенні Київського районого суду м. Харкова від 08.11.2019 року. Враховуючи ненадання суду оригіналу Довору факторингу із додатком, договору про відступлення прав за іпотечними договорами із додатком, суд не взяв до уваги копії договору факторингу №15 із витягом, копію договору про відступлення прав за іпотечним говором від 28.11.2012 р., з витягом. За вказаних обставин та мотивувань суд ухвалив рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання іпотекодержателем. Не можливо встановити передачу права вимоги за іпотечним договором від 08 серпня 2008 року № 2001/0808/98-018-Z-1, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», до Факторингова компанія «Вектор Плюс». Відсутні докази, які б підтверджували передачу права вимоги за кредитним договором від 08 серпня 2008 року № 2001/0808/98-018, укладеним між ОСОБА_4 та АТ «Сведбанк», та за іпотечним договором № 2001/0808/98-018-Z-1 від 08 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», до ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», та, відповідно набуття ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» статусу нового іпотекодержателя нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги по даній справі позивач ТОВ «ФК «Вектор Плюс» обґрунтовує тим, що він є іпотекодержателем відповідного нерухомого майна, яке на їх думку є предметом нікчемного правочину є безпідставним та необгрунтованим, з огляду на те, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року по справі № 820/2007/17 за позовом ОСОБА_1 додержавного реєстратора Максименко М.О., Філії Комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради, третя особа товариство з обмеженою ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», визнано протиправним та скасоване рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Адміністративним судом встановлено та зазначено, що надані державним реєстратором матеріали реєстраційної справи не містять жодних документів, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Таким чином, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що є підставою для відмови у державній реєстрації відповідно до вимог п.4 ч.І ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не було враховано державним реєстратором під час прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С., на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивнимиі об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Судом встановлено, що 08.08.2008р. між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №2001/0808/98-018 (далі - кредитний договір).

Згідно умов кредитного договору кредитор надав первісному позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 400000 (чотириста тисяч) 00 доларів США із кінцевою датою повернення кредитних коштів до 07.08.2018р., що не оспорюється сторонами.

28.02.2011р. між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір про переведення боргу, за умовами якого ОСОБА_4 переводить на ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 приймає на себе всі права та обов`язки, які виникли на підставі кредитного договору №2001/0808/98-018.

Також 28.02.2011р. між ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_5 , укладено додаткова угода до кредитного договору, якою збільшений строк погашення кредитних коштів до 07.08.2028р.

В забезпечення належного виконання зобов`язання позичальником за кредитним договором №2001/0808/98-018, між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 08.08.2008р. укладено іпотечний договір № 2001/0808/98-018-Z-1 (далі - іпотечний договір).

За умовами іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором належне їй на праві власності нерухоме майно: квартиру під номером АДРЕСА_2 .

31.12.2009р. та 28.02.2011р. між банком та ОСОБА_1 було укладено два договори про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 2001/0808/98-018-Z-1 - №№1, 2. Відповідач не оспорював укладення зазначеного договору іпотеки та додатків до нього.

Згідно позиції позивача, 28.11.2012 ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факториногова компанія «Вектор плюс» уклали договір факторінгу №15, за умовами якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладений з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників. За реєстром заборгованості боржників у п.128, зазначений боржник ОСОБА_5 номер кредитного договору - №2001/0808/98-018.

Також, як зазначено позивачем, 28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факториногова компанія «Вектор плюс» укладений договір про відступлення права за іпотечними договорами.

За п.1.2. первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору.

Згідно додатку № 1 відступається право вимоги де іпотекодавцем є ОСОБА_1 , номер в реєстрі №3094

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на теперішній час право власності на кв. АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2017р.

Позивач зазначає, що його згоди на продаж предмета іпотеки, об`кта нерухомого майна, надано не було та ОСОБА_1 порушила умови договору іпотеки, якими передбачено, що іпотекодавець зобов`язаний не відчужувати предмет іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2019 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання іпотекодержателем відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя, а тому підстав для задоволення позову не вбачається.

Постановою Харківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2019 року залишено без змін.

У відкритті касаційного провадження було відмовлено.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року у справі № 820/2007/17 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора Максіменко Марина Олександрівна філії Комунального підприємства "Комунально-реєстраційні послуги" Великобугаївської сільської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», про визнання протиправним та скасування рішення.

У даній справі на обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалась на те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №86347525 від 04.05.2017 року власником квартири зареєстроване Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Рішення державного реєстратора Максіменко М.О. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 індексний номер: 34831462 від 19.04.2017 року за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» є протиправним з огляду на невідповідність вимогам діючого на час його прийняття законодавства, що регулює питання державної реєстрації та на те, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності, відповідно до ухвали господарського суду Харківської області від 16.02.2017 року у справі № 922/558/17, постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова ГТУЮ у Харківській області накладено арешт. Отже реєстрація права власності проведена за наявності відповідного обмеження - арешту такого нерухомого майна.

Відповідно до рішення адміністративного суду, встановлено, що 19.04.2017 року державним реєстратором Максіменко Мариною Олександрівною Філії Комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 34831462 від 19.04.2017 року, згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» .

Адміністративний суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції встановив, що станом на дату прийняття відповідачем, державним реєстратором Максіменко Мариною Олександрівною Філії Комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради, оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності індексний номер: 34831462 від 19.04.2017 року на вказане нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_2 , відповідно до ухвали господарського суду Харківської області від 16.02.2017 року у справі № 922/558/17, постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова ГТУЮ у Харківській області було накладено арешт.

Відповідно до копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наданої відповідачем в межах реєстраційної справи, вбачається, що станом на 19.04.2017 року вказаний запис про арешт нерухомого майна був наявний, отже державному реєстратору було відомо про наявність вказаного обтяження.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що державний реєстратор, встановивши наявність відповідного обтяження - арешту нерухомого майна, у відповідності до вимог п.6 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов`язаний був відмовити у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

На підставі зазначеного, судом відхиляються доводи представника відповідачів про ухвалення Київським районним судом м. Харкова рішення від 08 листопада 2019 року про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання іпотекодержателем, та Харківським окружним адміністративним судом від 04.07.2017 року за адміністративним позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора Максіменко Марина Олександрівна філії Комунального підприємства "Комунально-реєстраційні послуги" Великобугаївської сільської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», про визнання протиправним та скасування рішення, за обставин того, що не можливово встановити передачу права вимоги за іпотечним договором від 08 серпня 2008 року № 2001/0808/98-018-Z-1, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», до Факторингової компанії «Вектор Плюс».

Крім того, як зазначено у рішенні Київського районним судом м. Харкова рішення від 08 листопада 2019 року, посилання представника відповідача ОСОБА_1 на встановлені рішенням господарського суду Харківської області від 03.10.2017 у справі № 922/2417/17 обставини, судом не приймається, оскільки ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2018р., визнано нечинним рішення суду Харківської області від 03.10.2017, провадження у справі № 922/2417/17 закрито. Також, суд не приняв посилання представника відповідача ОСОБА_1 на інші судові рішення у справах №№922/558/17, 820/2007/17, оскільки вони стосуються інших правовідносин, вирішені за участю інших сторін та в об`ємі наданих доказів, тому не є приюдицією в розумінні ч.4 ст. 82 ЦПК України.

Як встановлено під час розгляду справи у забезпечення належного виконання зобов`язання позичальником за кредитним договором №2001/0808/98-018, між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 08.08.2008р. укладено іпотечний договір № 2001/0808/98-018-Z-1 (далі - іпотечний договір) з забороною відчудження квартиру під номером АДРЕСА_2 , до припинення дії договору.

За умовами іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором належне їй на праві власності нерухоме майно: квартиру під номером АДРЕСА_2 .

28.11.2012 ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факториногова компанія «Вектор плюс» уклали договір факторінгу №15, за умовами якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладений з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників.

За реєстром заборгованості боржників у п.128, зазначений боржник ОСОБА_5 номер кредитного договору - №2001/0808/98-018.

28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факториногова компанія «Вектор плюс» укладений договір про відступлення права за іпотечними договорами.

За п.1.2. первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору.

Згідно додатку № 1 відступається право вимоги де іпотекодавцем є ОСОБА_1 , номер в реєстрі №3094

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено, що: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».

Відповідачі не оспорювали договор факторингу та договор про відступлення прав за іпотечними договорами до ТОВ «Факториногова компанія «Вектор плюс». Докази того, що договор факторингу та договор про відступлення прав за іпотечними договорами є недійсними в силу закону або на підставі рішення суду, суду не надано.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 212111232, від 11.06.2020 року, право власності на кв. АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2017 року, запис про право власності № 23608939 від 28.11.2017 року.

Згоди на продаж предмети іпотеки ТОВ «Факториногова компанія «Вектор плюс» надано не було та ОСОБА_1 порушила умови договору іпотеки, якими передбачено, що іпотекодавець зобов`язаний не відчужувати предмет іпотеки без письмової згоди іпотекодавця.

Ст.9 Закону України «Про іпотеку», передбачає, іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: відчужувати предмет іпотеки.

Ст.12 ч. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Ч.2 ст.215 ЦК України передбачає, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219,220,224 ЦК України тощо), та не оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222,223,225 ЦК України).

Відповідно до ч.2ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як зазначалось вище договір купівлі продажу, укладений 28.11.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був укладений з порушенням вимог ст.ст.9,12 Закону України «Про іпотеку» та є нікчемним.

Підстава недійсності правочину (нікчемності ) існувала в момент вчинення правочину.

До правочину, який в силу закону є недійсним, в судовому порядку можуть бути застосовані наслідки нікчемного правочину.

За таких обставин суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у зв`язку з її оспоренням та не визнанням іншими особами.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02 березня 2016 року №6-308 цс16, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України.

Ч.1 ст.216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Ч.2 ст.16 ЦК України передбачає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:...3) припинення дії яка порушує право.

Статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Враховуючи, що ТОВ «Факториногова компанія «Вектор плюс», як іпотекодержатель, не надавав своєї згоди іпотекодавцю ОСОБА_1 на продаж предмета іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_2 , то суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. 28.11.2017 за реєстровим № 5719, запис про право власності № 23608939 від 28.11.2017, згідно з яким право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 є нікчемним внаслідок встановлення його недійсності законом, а тому слід припинити дію, яка порушує право ТОВ «Факториногова компанія «Вектор плюс», шляхом зобов`язання скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності № 23608939 від 28.11.2017, згідно з яким право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 .

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позовних вимог ТОВ «Факториногова компанія «Вектор плюс» у повному обсязі, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, що розглядається, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати зі сплати судового збору, стягнувши їх з відповідачів у рівних частках.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Вектор Плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - задовольнити.

Скасувати запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 23608939 від 28.11.2017, яким право власності на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. 28.11.2017 за реєстровим № 5719.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Вектор Плюс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. в рівних частках, з кожного по 1051 (одна тисяча п`ятдесят одна) гривня.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія Вектор Плюс», , адреса: 040073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 28 А.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач:, ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна, адреса: м. Харків, пр-т. Науки, б. 30

СУДДЯ: Т.В. Юрлагіна