ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року (повний текст рішення складено 15 липня 2021 року) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєв Віталій Андрійовича про визнання відмови від спадщини недійною,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєв В.А. про визнання відмови від спадщини недійною.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина та було повідомлено відповідне коло спадкоємців про це. 09 червня 2014 року позивач звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєва В.А. про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 . Його брат ОСОБА_3 також подав заяву про прийняття спадщини 28 травня 2014 року.

28 травня 2014 року їх мати, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , написала відмову від спадщини. Така відмова була написана у зв`язку з тим, що спадщину вона бажала передати виключно дітям, та не оформлювати частину на себе.

Під час подачі заяви про прийняття спадщини, ним та ОСОБА_3 було заявлено тих осіб, які на дату смерті батька були живими, а також хто належать до першої черги спадкування, тобто він, його брат - ОСОБА_3 , їх мати ОСОБА_5 . При цьому, їх не було проінформовано нотаріусом про те, що необхідно вказати також і інших осіб першої черги, які померли раніше, ніж батько. Ними вказувалося нотаріусу про те, що живі внуки спадкодавця. Проте, нотаріус повідомив, що внуки не можуть спадкувати, так як спочатку повинні прийняти спадщину особи першої черги, тому ними і не було вказано нотаріусу відповідача ОСОБА_2 , який є сином їх брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час консультації у нотаріуса з приводу вартості оформлення спадщини, останнім було повідомлено, що в разі оформлення спадщини на одного спадкоємця - вартість витрат знизиться. Після цього було вирішено, що все спадкове майно буде оформлено на його брата ОСОБА_3 . При цьому нотаріус їх застережив, що у разі, якщо він відмовиться від спадщини, то вона вся перейде ОСОБА_3 , як єдиному спадкоємцю, який прийняв спадщину. Саме з цих підстав ним і було подано до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини, а не заяву про відмову у прийнятті спадщини на користь ОСОБА_3 , як це бажалося. Позивач вважав, що спадкове майно на правових підставах в повному обсязі належатиме тільки ОСОБА_3 .

У зв`язку з помилкою, ним було неправильно визначено мету такої відмови.

Також зазначив, що з моменту реєстрації, з 01 лютого 1988 року позивач зареєстрований та проживав до 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений будинок також входить до складу спадщини. Вказано, що позивач користується всім іншим спадковим майном батька.

Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод ОСОБА_2 щодо реалізації спадкового майна.

Позивач та його брат ОСОБА_3 є особами з вадами слуху та мови. При всіх зверненнях до приватного нотаріуса Черняєва В.А., перекладом з жестової мови займалася мати його дружини ОСОБА_7 , яка на момент смерті спадкодавця була у похилому віці. Більш того, остання не володіла мовою жестів щодо юридичних питань та могла не все правильно перекласти.

У зв`язку з вказаним, позивач прохав суд визнати відмову ОСОБА_1 від прийняття спадщини від 04 липня 2014 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєвим В.А., недійсною.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєв В.А. про визнання відмови від спадщини недійною залишено без задоволення.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що зміна думки щодо відмови від спадщини (через 6 років), у зв`язку з реалізацією ОСОБА_2 своїх спадкових прав, не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання такої відмови недійсною. Крім того, недійсність правочину є тією рисою, що притаманна правочину у момент його вчинення, а не у зв`язку з обставинами, що виникли пізніше.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням місцевого суду не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохав суд скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєв В.А. про визнання відмови від спадщини недійною.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення було прийнято судом всупереч вимогам норм чинного законодавства України, а також місцевим судом була надана неправильна оцінка наявним в матеріалах справи доказам.

Позивачем була подана заява про відмову від спадщини у результаті помилки, оскільки останній вважав, що спадкове майно успадкує його брат ОСОБА_3 .

Наголошено, що приватний нотаріус, за відсутності сурдоперекладача, не міг роз`яснити позивачу положення статей ЦК України, що пов`язані із вчиненням дій щодо відмови від спадщини.

Також вказано, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, має вади слуху та мови, а тому вважав, що відмовляється від спадщини саме на користь брата ОСОБА_3 .

Вказував, що підставою для визнання відмови недійсною є стаття 229 ЦК України, а саме вчинення правочину під впливом помилки.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Учасники справи, будучи належними чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, на судове засідання до апеляційного суду не з`явилися.

Позивач надав суду заяву, у якій просить відкласти розгляд справи у зв`язку із перебуванням за кордоном по причині бойових дій в Україні.

Приватний нотаріус Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєв В.А. надіслав до суду апеляційної інстанції заяву, в якій прохав розгляд справи здійснювати за його відсутності, вказуючи, що при прийнятті рішення

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи

Частиною першою статті 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Окрім того, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними (частина перша статті 372 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року по справі № 361/8331/18 зазначено, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як зазначив Верховний Суд, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Враховуючи, що позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання та можливість розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що справа тривалий час перебуває на розгляді у судах апеляційної інстанції (апеляційне провадження відкрито Харківським апеляційним судом 11 серпня 2021 року), при цьому, слід враховувати і інтереси інших учасників справи, а тривалий не розгляд апеляційної скарги порушує права інших учасників справи на розгляд спору в межах розумних строків.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося учасниками справи, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 рідні брати, їх батьками були ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 , є інвалідом 3 групи з дитинства, безстроково. Діагноз ВТЕК: глухонімота.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є племінником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з копії спадкової справи №23/2014, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28 травня 2014 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєва В.А., із заявою про прийняття спадщини.

28 травня 2014 року ОСОБА_5 , дружина померлого, звернулася до приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєва В.А. із заявою про відмову від належної їй долі в спадщині, яка залишилась після смерті її чоловіка.

09 травня 2014 року позивач ОСОБА_1 також подав до приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєва В.А. заяву про прийняття спадщини, після смерті батька ОСОБА_4 .

В подальшому, позивач ОСОБА_1 04 липня 2014 року подав до приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєва В.А. заяву про відкликання заяви від 09 червня 2014 року про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , в якій повідомив, що він усвідомлює значення своїх дій та має можливість керувати ними, розуміє обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного та психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею.

04 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєва В.А. заяву, зі змісту якої вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер його батько, ОСОБА_4 , який до дня своєї смерті постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилося спадкове майно, склад якого йому відомий.

Він, від належної йому долі в спадщині, яка залишилась після смерті його батька, відмовляється. Йому нотаріусом роз`яснено зміст пункту п`ятого статті 1269 ЦК України та пунктів 5,6 статті 1273 ЦК України, а саме, що його відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєвим В.А.

26 вересня 2014 року на ім`я відповідача ОСОБА_3 приватним нотаріусом Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєвим В.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстровано у реєстрі за №1453, відповідно до якого ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав земельну ділянку площею 4,8037 га, розташовану на території Глушківської сільської ради Куп`янського району Харківської області.

Також, 26 вересня 2014 року на ім`я відповідача ОСОБА_3 приватним нотаріусом Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєвим В.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстровано у реєстрі за №1454, відповідно до якого ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 отримав грошовий вклад з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходиться на зберіганні ТВБВ №10020/0547 філії ХОУ АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України» на рахунку № НОМЕР_2 , сума коштів на якому складає 1501,41грн.

Постановою приватного нотаріуса Куп`янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєва В.А. від 17 жовтня 2019року, відмолено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку в праві власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дідуся ОСОБА_4 . Роз`яснено його право на звернення до суду з позовом про внесення змін до виданих на ім`я ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину в частині зменшення частки у праві власності у відповідності до статті 1300 ЦК України. З постанови вбачається, що ОСОБА_2 , є спадкоємцем за законом згідно статті 1266 ЦК України, так як його батько (син ОСОБА_4 ) ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 до відкриття спадщини. Оскільки ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дідуся ОСОБА_2 був малолітнім, то згідно частини третьої статті 1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину та має право спадкувати ту частку спадщини, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини.

Позиція апеляційного суду

Спадкування, відповідно до статті 1216 ЦК України, - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 вказаного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу (частина п`ята статті 1274 ЦК України).

З точки зору закону відмова від прийняття спадщини є одностороннім правочином, а тому визнання такої відмови недійсною в судовому порядку здійснюється з таких підстав:

- вчинення відмови спадкоємцем, який у момент її вчинення не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, дана норма передбачена статтею 225 ЦК України;

- вчинення відмови під впливом помилки передбачено статтею 229 ЦК України;

- вчинення відмови під впливом обману або насильства визначено в статтях 230, 231 ЦК України;

- вчинення відмови під впливом тяжкої обставини і на невигідних умовах вказано в статті 233 ЦК України.

При цьому підстава недійсності відмови від прийняття спадщини має бути доведена належним чином в судовому порядку.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

За змістом статті 229 ЦК України, під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі 705/2897/16-ц, не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Не є істотною помилка в мотивах правочину, тобто, в причинах, які спонукали до його укладення, крім випадків, встановлених законом. Недійсність правочину є тією рисою, що притаманна правочину у момент його вчинення, а не у зв`язку з обставинами, що виникли пізніше.

Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін, свідків, письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Звертаючись до суду з даним позовом, на виконання загальних засад цивільного судочинства щодо змагальності сторін, процесуального обов`язку щодо подання доказів та доведеності перед судом їх переконливості, позивач ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, що заява про відмову від прийняття спадщини була складена ним внаслідок помилки щодо природи вказаного правочину, його прав та обов`язків.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що приватний нотаріус, за відсутності сурдоперекладача, не міг роз`яснити позивачу положення статей ЦК України, що пов`язані із вчиненням дій щодо відмови від спадщини спростовується матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається що відповідно до заяв ОСОБА_1 від 04 липня 2014 року, поданих до приватного нотаріуса Черняєва В.А., він, усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для нього істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психологічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею, відкликав раніше подану заяву про прийняття спадщини та відмовився від належної йому долі у спадщині, яка залишилася після смерті його батька ОСОБА_4 .

При прийнятті заяви ОСОБА_1 приватним нотаріусом роз`яснено юридичні наслідки такої відмови та зміст статей 1269 та 1273 ЦК України.

Вказані обставини свідчать про достеменну обізнаність позивача зі своїми правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї.

Правом на відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини позивач не скористався.

Особливості вчинення нотаріальних дій за участю жестомовних осіб визначені пунктом 7 глави 9 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5: «Якщо глуха, німа або глухоніма фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, письменна, вона має прочитати документ і підписати його. Якщо така особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписати документ, то при вчиненні нотаріальної дії обов`язково повинна бути присутня особа (сурдоперекладач), яка володіє технікою спілкування з глухою, німою або глухонімою особою і може підтвердити своїм підписом, що зміст правочину, заяви чи іншого документа відповідає волевиявленню та дійсним намірам учасника нотаріальної дії. Підпис особи (сурдоперекладача) проставляється після тексту документа».

Оскільки, матеріалами справи не встановлено та не заявлено позивачем, що він є особою не має хворобу або фізичну ваду, що унеможливлює підписання документу, (заяви про відмову від прийняття спадщини), то участь сурдоперекладача є не обов`язковою.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем існування об`єктивних обставин для визнання відмови від спадщини недійсною.

Інші доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Проте, аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції дана оцінка доказів відповідно до положень 89 ЦПК України, а висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року -без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко