ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1163/23Головуючий у 1-й інстанції Шульгач Н.М.
Провадження № 22-ц/817/760/23 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Гірський Б.О.

Суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

заявника, його представника

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 601/1163/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2023 року, ухваленого суддею Шульгач Н.М., повний текст якого складено 14 червня 2023 року, в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: виконавчий комітет Кременецької міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою.

В обґрунтування вимог зазначив, що з 02 червня 2010 року по 17 листопада 2017 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , під час перебування в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Вказує, що з часу розірвання шлюбу по даний час син проживає з ним, заявник самостійно займається вихованням та утриманням сина, оскільки матір дитини знаходиться за кордоном.

У зв`язку з цим, для можливості перетину державного кордону України разом із малолітнім сином, просив суд встановити той факт, що він самостійно виховує та утримує без участі матері сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що встановлення того факту, що заявник самостійно виховує та утримує без участі матері сина має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить можливість реалізації його прав на перетин разом із сином державного кордону України в умовах воєнного стану, у разі виникнення такої необхідності, тобто спрямоване на захист прав та інтересів дитини.

Вказаний факт підтверджується показами свідків та визнається матір`ю дитини.

Між батьками дитини відсутні будь-які спори щодо виконання батьківських прав та обов`язків матір`ю дитини щодо малолітнього ОСОБА_3 , який з листопада 2017 року по даний час перебуває на його повному утриманні та вихованні, як батька.

Звертає увагу на те, що укладений між батьками договір, в якому матір зобов`язується брати участь у вихованні дитини не є доказом самого виконання нею таких зобов`язань.

Відзиву на апеляційну скаргу, у визначений судом строк, не подано.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Сідорова І.А. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст.367 ЦПК України).

Судом встановлено, що 02 червня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, який рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2017 року розірвано.

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 січня 2011 року (а.с.8).

З довідки №12/08-33/2-1 від 27.03.2023 року, виданої виконкомом Кременецької міської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 , з листопада 2017 року разом із ним проживає малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого він самостійно виховує і який перебуває на його повному утриманні та вихованні (а.с.9).

Згідно акту депутатського обстеження на факт проживання від 22.03.2023 року за зверненням ОСОБА_1 проведено обстеження по факту проживання його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При обстеженні і опитуванні сусідів встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з листопада 2017 року проживає тільки з батьком, який самостійно його виховує, і перебуває на його повному утриманні.

Відповідно до довідки №01-23/24 від 24.04.2023 року, виданої Волинським ліцеєм ім. Нестора Літописця Кременецької міської ради Тернопільської області ОСОБА_3 , 15.01.2011 року навчається у 6 класі, проживає разом із батьком ОСОБА_1 , який самостійно займається його вихованням, забезпечує належні умови для розвитку дитини, постійно цікавиться результатами навчальних досягнень, відвідує батьківські збори (а.с.11).

З акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 №43/02-10 вбачається, що житло розміщене на 1-2 поверсі 2 поверхового будинку, складається з 6-ти кімнат, кухні, коридору, санвузла.

Умови проживання задовільні, гігієна підтримується, продуктами харчування забезпечені. ОСОБА_3 має окрему кімнату з необхідними меблями та технікою, забезпечений сезонним одягом та взуттям.

Стосунки традиції в сім`ї хороші, щирі, взаємні. ОСОБА_3 проживає з батьком з 2017 року, ОСОБА_1 , покладені на нього батьківські обв`язки виконує самостійно виховує та утримує сина.

31.03.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, згідно якого визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_1 , за місцем його фактичного проживання по АДРЕСА_1 .

Батько зобов`язується: піклуватися про здоров`я дитини, брати участь у вихованні, забезпечувати дитині достатній рівень освіти, не перешкоджати спілкуванню дитини з матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно п.3.2 договору матір зобов`язується брати участь у вихованні та духовному розвитку дитини, незалежно від стосунків з батьком, допомагати йому в забезпеченні дитині достатнього рівня освіти, приїжджати в місце проживання дитини, або інше, спеціально обумовлене місце; забирати дитину для проведення спільного дозвілля та повернути її у визначений час у місце проживання, або інше, спеціально обумовлене місце; під час проводження вільного часу із дитиною забезпечувати комфортний та безпечний транспортний засіб для перевезення дитини на відпочинок та забезпечувати дитині комфортні умови проживання та відпочинку, а також заздалегідь попереджати про час повернення, із зазначенням дати приїзду, місця та часу прибуття повернути дитину в місце їх проживання в обумовлений з батьком час, якщо батько не зустрічатиме дитину безпосередньо в місці прибуття. (а.с.13).

Згідно договору оренди від 04.11.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 уклала із ОСОБА_4 договір оренди квартири, розташованої у АДРЕСА_2 (в)/3 35-323 на строк з 03.11.2022 року до 30.09.2023 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено, що він є одинокою особою, яка самостійно виховує та утримує сина, оскільки проживання одного з батьків, в даному випадку матері, окремо від дитини не свідчить про те, що вона самоусунулась від виховання та утримання дитини та не звільняє її від такого обов`язку.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом встановлено фактичні обставини справи та дано їм належну правову оцінку.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлення такого факту, за відсутності у заявника статусу одинокого батька, може в майбутньому вплинути на права та обов`язки матері дитини, оскільки ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частинами 1-3 статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Пунктом 2 ч. 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути, зокрема, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини з заявником, на підставі нотаріально посвідченого договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо здійснення батьківських прав, що включає в себе обов`язок батька по утриманню та вихованню дитини, на які посилається заявник, не доводять факту відсутності участі матері у вихованні дитини та, відповідно, не підтверджують наявність у ОСОБА_1 статусу одинокий батько, який б слугував підставою для перетину ним державного кордону України разом із неповнолітнім під час воєнного стану.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування в межах вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, слід покласти на заявника, в межах сум ним понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_1 в межах сум, ним понесених.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2023 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Храпак Н.М.

Хома М.В.