РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року

м. Рівне

Справа № 562/1334/18

Провадження № 22-ц/4815/720/23

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого судді: Боймиструка С.В,

суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Мороз А.В.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання домоволодіння об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_6 , який з 03 липня 1986 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 . В період шлюбу ОСОБА_7 набула у власність будинковолодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на 1/2 частину будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 січня 1993 року та на іншу 1/2 частину будинковолодіння на підставі договору дарування від 06 грудня 1995 року.

Стверджують, що під час спільного проживання їх батька ОСОБА_6 з ОСОБА_7 вартість будинковолодіння істотно збільшилася внаслідок спільних трудових та грошових затрат, у зв`язку з капітальним ремонтом будинку, добудовою нових господарських будівель, перебудовою існуючих господарських будівель, зокрема, до будинку добудовано прибудову розміром 4,5 х 3,5 м, в якій розміщено котельню розміром 8,9 м?, вбиральню розміром 2,2 м?, також добудовано вхідний ганок з навісом. У зв`язку з цим було піднято дах і замінено шифер, встановлено нові водовідводи. У будинку зроблено перепланування: розібрано піч та груби, перероблено простінки. Крім того, частково замінено підлогу, по-новому зроблено стяжку та поштукатурено, поклеєні шпалери, замінено електричну проводку, електровимикачі, розетки, освітлювальні прилади. У будинку зроблено газове опалення, водопровід та каналізацію, перероблено газову мережу. Будинок обкладено плиткою. Навколо будинку зроблено вимощення, у дворі зроблено бетонні доріжки, встановлено ліхтарі зовнішнього освітлення. Також збудовано цегляний гараж площею 35 м? і баню площею 9,3 м?, в бані зроблена кам`яна піч. Літня кухня та всі господарські будівлі були обкладені силікатною цеглою, яку надав ОСОБА_6 .

Вважають, що будинковолодіння АДРЕСА_2 в зв`язку з істотним збільшенням його вартості є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тому їх батько має право на 1/2 частину вказаного будинковолодіння відповідно до ст.ст.62, 70 СК України, ст.370 ЦК України.

Після смерті їх батька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на майно, в тому числі і на 1/2 частину вказаного будинковолодіння, спадкоємцями якого за законом першої черги є вони як діти спадкодавця та ОСОБА_7 як дружина спадкодавця. Тому кожен зі спадкоємців має право на 1/6 частину спірного будинковолодіння.

Просять суд: 1) визнати будинковолодіння АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ; 2) визнати за ними право власності на спадкове майно за законом, а саме: по 1/6 частині житлового будинку АДРЕСА_2 , після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_5 вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що всі здобуті судом докази в сукупності свідчать, що збільшення вартості домоволодіння АДРЕСА_2 відбулося саме внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою є істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. А тому є всі фактичні та правові підстави для визнання вказаного домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ..

При цьому посилається на такі докази: правовстановлюючі документи; рішення виконавчого комітету Здолбунівської міської ради народних депутатів Рівненської області №347 від 21 грудня 1994 року та №174 від 28 червня 1995 року; Робочий проект на газопостачання; показання свідків, висновок судової будівельно-технічної експертизи.

Також вказує, що сама по собі відсутність реєстрації права сумісної власності в реєстрі речових прав, не може прямо свідчити, що ОСОБА_6 не мав прав на визнання за ним права власності на спірне домоволодіння. Отже це право входить до складу спадщини.

Виключний перелік прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини, мають бути нерозривно пов`язані з особою спадкодавця та визначені в ст. 1219 ЦК України. Там цього права не має.

Враховуючи викладене просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує викладені апелянтом доводи, вважає, що рішення місцевого суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (аналогічні положення містила стаття 25 КпШС України).

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкту в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи ринкова вартість будинку не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкту.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 03 липня 1986 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 96 (т.1 а.с.17).

22 січня 1993 року державним нотаріусом Здолбунівської державної нотаріальної контори Рівненської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних долях її дітям: сину ОСОБА_9 та дочці ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_2 (т.1 а.с.14).

Згідно договору дарування від 06 грудня 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Банацькою Л.І., ОСОБА_6 від імені ОСОБА_9 подарував ОСОБА_7 належну ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 січня 1993 року, частину житлового будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с.15-16).

На підставі рішення виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області № 347 від 21 грудня 1994 року ОСОБА_7 дозволено користуватись побудованим гаражем зблокованим з банею (т.1 а.с.18-19).

З матеріалів інвентарної справи № 956, наданої Комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації", на домоволодіння АДРЕСА_2 , у зведеному акті вартості будівель та споруд станом на 18 січня 1995 року наявні: житловий будинок (А-1), літня кухня (Б-1), вбиральня (В), огорожа (М), гараж (Г), баня (Д) (т.2 а.с.83).

Враховуючи викладене, гараж та баня були побудовані до моменту укладення договору дарування, тобто в той час коли будинковолодіння не належало ОСОБА_7 в цілому.

Такий висновок також підтверджується відомостями з технічного паспорта на спірний житловий будинок від 08.02.2018 року, де вказано, що гараж та баня побудовані 1985 р (т.1 а.с. 155).

Рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради Рівненської області №174 від 28 червня 1995 року ОСОБА_7 дозволено добудову розміром 4,5 х 3,5 м, де обладнати кухню-котельню, існуючу кухню 1-6 переобладнати в їдальню (т.1 а.с.20).

В технічному паспорті на спірний житловий будинок виготовленому станом на 18.12.1995 року така прибудова вже була відображена, тобто будівництво також розпочиналось в період коли співвласниками будинковолодіння були ОСОБА_7 та її брат ОСОБА_9 .

З технічної документації щодо газифікації будинку замовником вказана ОСОБА_7 (т.1 а.с. 27), проте відомості про дату проведення робіт їх обсяг та платника відсутні. Також відсутні докази щодо робіт по водопостачанню та водовідведенню, реконструкції даху, косметичних внутрішніх робіт.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 210816/1-ФМ від 11 листопада 2021 року, дійсна вартість домоволодіння АДРЕСА_2 станом на дату проведення експертизи становить 646700 (Шістсот сорок шість тисяч сімсот) гривень. З урахуванням здійснених в період з 22 січня 1993 року по 06 грудня 1995 року та в період з 06 грудня 1995 року по 13 березня 2016 року добудов, переобладнань, реконструкції та інших робіт загальна площа житлового будинку з побудовами та спорудами збільшилась на 12,1 м?, житлова площа житлового будинку з побудовами та спорудами збільшилась на 9,8 м?. Обсяг проведених поліпшень у вказані періоди: на місці розташування вхідних сходів влаштована прибудова, влаштовано вхідні сходи, замість дерев`яної окремо розташованої вбиральні влаштована цегляна прибудована вбиральня, замість огорожі (металева сітка на металевих стовпах) влаштована огорожа (штахетник на цегляних стовпах), влаштовано гараж, влаштовано баню. Вартість проведених поліпшень у вказані періоди становить 293354 (Двісті дев`яносто три тисячі триста п`ятдесят чотири) гривні. Вартість домоволодіння в період з 22 січня 1993 року по 06 грудня 1995 року та в період з 06 грудня 1995 року по 13 березня 2016 року збільшилась на 293354 (Двісті дев`яносто три тисячі триста п`ятдесят чотири) гривні, що становить 50,9% (293354/575809=50,9%) від залишкової інвентаризаційної вартості (т.2 а.с.139-165).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, щодо необхідності розмежування періодів в які проводились поліпшення спірного майна.

Як встановлено, частина споруд будувалась до реєстрації шлюбу та в період коли будинковолодіння належало ОСОБА_7 та її брату ОСОБА_9 , тому за відсутності інших належних та достовірних доказів обставин на які покликається позивач, висновок експерта не може розцінюватись як достатній для підтвердження істотного збільшення вартості майна за рахунок одного з подружжя.

При цьому суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року (провадження № 14-114цс20) де зазначено, що істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

Слід також погодитись з тим, що право власності на будинковолодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_7 набула 22 січня 1993 року на частину будинковолодіння в порядку спадкування за законом та 06 грудня 1995 року на іншу частину будинковолодіння на підставі договору дарування.

За життя ОСОБА_6 спорів між подружжям з приводу майна не ініціював, а визнання судом нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визначення частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (будинковолодіння) за померлими суперечить вимогам ст.4 ЦПК України, ст. 43 - 49 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, то судовий збір за її подання покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2023 року.

Головуючий С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С.Шимків