Справа № 462/4132/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 вересня 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Дзвінник Х.Ю.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ЛКП «Сигнівка» про усунення перешкод у користуванні спільним коридором

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просить зобов`язати відповідачку, власницю квартири АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні приміщенням спільного коридору, а саме знести самовільно встановлену цегляну перегородку з дверним отвором розміром 0,8 Х 2,0 м. в коридорі загального користування в будинку АДРЕСА_2 , та демонтувати самочинно встановлені вхідні двері, що відокремлюють коридор спільного користування, де розміщенні квартири АДРЕСА_3 на АДРЕСА_4 , привівши приміщення загального коридору четвертого поверху в будинку АДРЕСА_2 у попередній стан. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона разом з дочкою ОСОБА_4 є співвласницею однокімнатної квартири АДРЕСА_5 . Дана квартира знаходиться на четвертому поверсі будинку та знаходиться навпроти квартири АДРЕСА_6 , складається з однієї кімнати та кухні, з комунальними вигодами. Як відомо позивачці, всласницею квартири АДРЕСА_1 на даний час являється відповідачка ОСОБА_3 , яка в даній квартирі не проживає та не зареєстрована. ОСОБА_3 самовільно облаштувала цегляну перегородку з дверима в коридорі загального користування, захопивши частину загального коридору, площею відповідно 1,30 кв.м - 4,80 кв.м, закривши таким чином доступ до зовнішнього освітлення та перешкодивши нормальній евакуації мешканців будинку у військовий час. Крім цього, встановлення цих дверей перекрило доступ до щитової, де обліковуються показники електроенергії працівником «Львівенергозбуту», які контролюють правильне обліковування використання мешканцями нашого будинку електроенергії. До позивачки та її дочки, як власників квартири АДРЕСА_7 , відповідачка ОСОБА_3 ні з усними, ні з письмовими заявами з проханням дозволити їй захопити частину коридору загального користування та облаштувати перегородку з дверима не зверталася. У зв`язку з наведеними діями відповідачки ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_4 звертались зі скаргами та заявами в різні інстанції, що не дало жодного результату. Просить позов задоволити.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічно неведеним у позовній заяві та просять такий задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечили.

Представник відповідачки ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи належним чином, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, однак доказів поважності причин неявки до суду не подала.

Відповідачка ОСОБА_3 повторно в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи належним чином, відтак, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи та ухвалення заочного рішення на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належними чином, однак подали до суду заяву про розгляд справи без їхної участі, третя особа ОСОБА_4 в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи та наявні докази у справі, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право власності /а.с. 6/.

З довідки ЛКП «Сигнівка» з місця проживання від 18.05.2023 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_8 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 власник, ОСОБА_4 дочка, ОСОБА_6 внучка /а.с. 8/.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

З листів ЛКП «Сигнівка» від 21.04.2023 та 27.04.2023 вбачається, що позивачка зверталась до ЛКП «Сигнівка» щодо неправомірних дій сусіда, що проживає у квартирі АДРЕСА_1 , який перепланував частину площі коридору, який знаходиться у загальному користуванні мешканців. Згідно даних листів ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду /а.с. 10, 11/.

Відповідно до акту ЛКП «Сигнівка» від 03.05.2023 встановлено, що власниця квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_3 самовільно влаштувала цегляну перегородку з дверним отвором розміром 0,8 м х 2,0 м в коридорі загального користування, внаслідок чого було захоплено частину загального коридору площею 1,30 м кв х 4,80 м кв та закрито доступ до зовнішнього освітлення /а.с. 9/.

Відповідно до акту ЛКП «Сигнівка» від 31.07.2023 встановлено, що власник квартири АДРЕСА_9 ОСОБА_3 самочинно встановила двері, що відокремлюють коридор спільного користування, де розміщені квартири АДРЕСА_7 -№59 4 поверх від сходової клітки /а.с. 50/.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно частин першої-другої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі 452/2808/19 (провадження №61-7110св22) зазначено, що: «щоб не порушувався принцип спільності здійснення права спільної сумісної власності, будь-яка дія стосовно спільного майна багатоквартирного будинку вимагає погодження всіх співвласників».

Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до пунктів 1.4.1., 1.4.3. та 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питання житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Відповідно до листа Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 11.09.2006 №5/6-2198 роботи з перепланування повинні проводитися відповідно до проекту, розробленого з дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил (ДБН В.2.2-15-2005 ( n0007509-05 ) "Житлові будинки. Основні положення" , ДБН В.2.5-20-2001 "Газопостачання", ДБН А.22-3-97 "Склад, порядок, розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва"). Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Держбуду від 05.12.2000 № 273 ( z0945-00 ), встановлено порядок і умови надання дозволу на виконання будівельних робіт з нового будівництва, розширення, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації та капітального ремонту об`єктів. Цей Порядок є обов`язковим для застосування усіма суб`єктами будівництва незалежно від форм власності, відомчої належності та джерел фінансування. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, яка одночасно веде реєстр наданих дозволів. Виконання зазначених робіт без дозволу забороняється.

Згідно п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 лютого 2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових справ" відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ст. ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судом встановлено, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність встановлення цегляної перегородки з дверима у коридорі загального користування в будинку АДРЕСА_2 відповідачем суду не надано, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Оскільки позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст.319, 369, 376, 382, 383, 391 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 , власницю квартири АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні приміщенням спільного коридору, а саме знести самовільно встановлену цегляну перегородку з дверним отвором розміром 0,8 Х 2,0 м. в коридорі загального користування в будинку АДРЕСА_2 , та демонтувати самочинно встановлені вхідні двері, що відокремлюють коридор спільного користування, де розміщенні квартири АДРЕСА_3 на АДРЕСА_4 , привівши приміщення загального коридору четвертого поверху в будинку АДРЕСА_2 у попередній стан.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073,60 грн

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний см. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_8 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_10 .

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_8 .

Третя особа: ЛКП «Сигнівка», , адреса: м. Львів, вул. Дозвільна, 1.

Повний текст рішення складено 07.09.2023.

Суддя: Постигач О.Б.