Справа № 444/1289/23
Провадження № 2/444/577/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Гнідець В.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовкві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з грошових коштів, які знаходяться на рахунках у AT «Державний ощадний банк України» та частки у квартирі АДРЕСА_4 . За життя спадкодавець склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_6 . 04 жовтня 2019 року ОСОБА_7 склав останній заповіт та належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_4 заповів сину ОСОБА_5 . Відтак останній заповіт скасував попередній лише в частині квартири. Спадкоємці за заповітом, відповідачі по справі, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спадщину не прийняли. Позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_7 . З метою оформлення спадкових прав після смерті чоловіка позивач звернулася до приватного нотаріуса Капуш І.М., однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. Вказала, що позивачка тривалий час хворіє, не могла довший час виходити з дому та регулярно змушена проходити стаціонарне лікування, на час відкриття спадщини - 17 березня 2020 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні. Просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив мотивовано наступним. ОСОБА_4 за життя відмовилась від ОСОБА_7 , проживала окремо та жодним чином не допомагала йому, не доглядала за ним, та не утримувала його, хоч цього він вимагав постійно. Виключно ОСОБА_2 здійснювалась купівлю медикаментів та продуктів для ОСОБА_7 , догляд, також нею оплачувалась квартирна плата. Після смерті ОСОБА_7 , виключно ОСОБА_2 займалась його похованням. Вважає, що враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивач ОСОБА_4 звернулась до нотаріуса для спадкування лише у квітні 2023 року - у відповідності до чинного законодавства України, ОСОБА_4 є особою, яка не прийняла спадщину. Позивач ОСОБА_4 звернулась до нотаріуса для спадкування лише у квітні 2023 року, тобто за спливом трьох років, та й після того як було подано позов до суду про скасування заповітів. Вважає, що навіть якщо виходити з наданих позивачем виписних епікризів, ОСОБА_4 перебувала на лікуванні з 14.08.2020 р. по 12.10.2020 р., тому з 17.03.2020 року по 14.08.2020 року у неї було достатньо часу для звернення до нотаріуса для спадкування, не кажучи вже час до квітня 2023 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про час та місце його проведення, однак подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про час та місце його проведення, однак подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що позивачка, ОСОБА_4 , є його рідною сестрою. Вона хворіє близько 15 років і періодично лікується в психіатричній лікарні. Коли помер її чоловік вона була в лікарні. Він проживає з позивачкою і її старшим сином. Зараз вона лікується вдома, тому що в психіатричній лікарні немає місць, так як там багато військових. Позивачка не може зробити собі їсти, ні з ким не спілкується, коли хворіє. Їжу готує він. В догляді допомагає старший син ОСОБА_9 , а молодший на фронті. У 2020 році вона також проживала з ним в с. Сокільники. Коли їй стає краще, то вона встає і щось робить, а коли хворіє нічого не хоче. Позивачка може сама пересуватися. Вона казала, що спадкове майно після смерті чоловіка буде належати її синам. За ОСОБА_10 доглядала тітка ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 є сестрою ОСОБА_13 . Він також їздив до ОСОБА_13 з ОСОБА_14 . Вважає, що позивачка не зверталася до нотаріальної контори, тому що вважала, що спадкове майно буде належати її синам. Чому ОСОБА_9 і ОСОБА_15 не зверталися до нотаріальної контори йому не відомо.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він дружить зі всією сім`єю позивачки і заходить до них два-три рази на день. Зараз позивачка хворіє, а коли загострення, вона або дивиться телевізор, або варить собі їсти. Позивачка виходить з дому по потребі, але переважно буває вдома. ОСОБА_17 приблизно за 2-3 роки перед його смертю проживав не у ОСОБА_18 , а у м. Дубляни. Позивачку доглядає або її брат, або син ОСОБА_9 , також він часом допомагає. Після смерті позивачка була приголомшена, але нормально проживала.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 уклали шлюб.

З копії заповіту від 23.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 все своє майно заповів ОСОБА_2 .

З копії заповіту від 29.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_7 все своє майно заповів ОСОБА_6 .

З копії заповіту від 04.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_7 належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_4 заповів сину ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

З епікризів виписних з медичної карти стаціонарного хворого № 03177-19, № 01314-20, № 6828, № 48511 вбачається медичний діагноз ОСОБА_4 та те, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні в періоди часу з 21.05.2019 року по 20.06.2019 року, з 26.02.2020 року по 24.03.2020 року, з 14.08.2020 року по 12.10.2020 року, з 13.12.2021 року по 14.01.2022 року.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 329887264 від 21.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_7 є власником 1/12 квартири

АДРЕСА_4 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , що підтверджується копією постанови нотаріуса від 21.04.2023 року № 45/02-14.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що дата відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою нотаріуса від 21.04.2023 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

Позивачка мотивує поважність причин пропуску нею строку для прийняття спадщини тим, що вона тривалий час хворіє, не могла довший час виходити з дому та регулярно змушена проходити стаціонарне лікування, на час відкриття спадщини - 17 березня 2020 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні.

Судом встановлено, що з часу відкриття спадщини позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в періоди часу з 26.02.2020 року по 24.03.2020 року, з 14.08.2020 року по 12.10.2020 року, з 13.12.2021 року по 14.01.2022 року. Тобто в межах 6-місячного строку для прийняття спадщини позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні з 17.03.2020 року по 24.03.2020 року та з 14.08.2020 року по 17.09.2020 року. Достатніх належних та допустимих доказів перебування позивачки на лікуванні в інші періоди в межах строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене вище, позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, однак підтвердив поважність причин пропуску цього строку лише в його частині (1,5 місці з 6-місячного строку). Щодо поважності причин неподання заяви про прийняття спадщини в іншій частині строку - позивач не зазначає про такі обставини та не доводить відповідно їх достатніми належними та допустимими доказами, відтак відсутні правові підстави для застосування в даному випадку положень ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.

За таких обставин, враховуючи те, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст. 1272 ЦК, в задоволенні позову потрібно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 81, 82, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст. 16, 1216, 1217, 1218, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити в повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 27 квітня 2023 року, а саме накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту судового рішення 11 вересня 2023 року.

Головуючий Оприск З. Л.