Справа №333/1010/23
Провадження №2/333/1348/23
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2023 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О. розглянувши матеріали цивільної справи №333/1010/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

15 лютого 2023 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі.

Позивач в позовній заяві просить суд розглядати справу за його відсутності.

Від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Косякової З.М. надійшла заява про визнання позову та слухання справи за відсутності відповідача та її представника.

В позовній заяві зазначено, що позивач і відповідач мешкають окремо. Однак, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач та відповідач проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 . Суд здійснював судовий виклик позивача шляхом направлення на адресу його проживання судової повістки конвертом з рекомендованим повідомленням на дати судових засідань 03.04.2023 року, 10.05.2023 року, 13.06.2023 року, 16.08.2023 року, які повертаються до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Заяв та клопотань від останнього до суду не надходило, позиція позивача для суду не зрозуміла, також є необхідність у встановленні повних анкетних даних останнього.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 серпня 2023 року визнано явку позивача ОСОБА_3 у судове засідання, призначене на 11 вересня 2023 року о 09 годині 00 хвилин, обов`язковою.

Ухвала суду від 16.08.2023 року та судова повістка для позивача були направленні конвертом з рекомендованим повідомлення, який повернувся до суду 04.09.2023 року з позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою».

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як зазначено в ст.10 цього Кодексу, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Виходячи з системного аналізу норм процесуального права, слід вважати, що повторною неявкою є друга поспіль неявка позивача або його представника, якщо він обидва рази були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Крім того, причини повторної неявки значення не мають.

Суд зазначає, що на протязі тривалого часу здійснює виклики позивача шляхом направлення поштової кореспонденції, які повертаються до суду без вручення. Крім цього, суд здійснює публікації виклику позивача в судові засідання на офіційному сайті судової влади України. Проте позивач, не цікавиться станом розгляду справи, кореспонденцію суду не отримує, на зв`язок не виходить, інших заяв та клопотань до суду не направляв.

Таким чином, в силу ч.3 ст.131 ЦПК України, суд визнає, що позивача вдруге не з`явився до суду.

Відповідно до вимог ч.5 ст.223, п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач або позивач повторно не з`явилися в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Вищевказані норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Частинами 2,3 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Судом враховується, що провадження в цій справі відкрито 27.02.2023 року, нез`явлення позивача до судових засідань робить неможливим проведення розгляду справи, що призводить до постійних їх відкладень, за наслідком чого призводить до порушення судом норм чинного законодавства України щодо розгляду справи в розумні строки.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд також зазначає, що Верховний Суд в постанові від 22.05.2019 року по справі №310/12817/13, також дійшов висновку, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Отже, позивач будучи ініціатором даного судового провадження, маючи інформацію про дату час та місце судового засідання, в судові засідання не з`являється.

Суд вважає, що залишення позову без розгляду не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійсненим перепонам для руху справи створюваними недобросовісними учасниками справи, і крім того залишення позову без розгляду не перешкоджає позивачеві для повторного звернення до суду з таким позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду.

Керуючись ч.3 ст.131, ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, залишити без розгляду.

Роз`яснити, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, позивач має право звернутися до суду з цим позовом повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.09.2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков