Номер провадження 2/754/1909/23 Справа №754/1175/23
05 вересня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді: Сенюти В.О.,
при секретарі Солонюк К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -
Позивач Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачки ОСОБА_3 про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав.
Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що з 23.01.2023 року на обліку в Службі у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації перебувають малолітні діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які опинились в складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків. Державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Під час відвідування родини було встановлено, що умови проживання незадовільні, в квартирі антисанітарія, приміщення захаращене різним непотребом, повітря з різко неприємним запахом. Відсутня дитяча суміш та продукти харчування. Мати дітей ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Спеціалістами Служби спільно з сектором ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП в м. Києві та фахівцями із соціальної роботи Деснянського районного у м. Києві Центру соціальних служб була проведена оцінка рівня безпеки дитини та у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю малолітніх дітей було прийнято рішення про негайне відібрання. Малолітні діти доставлені до КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня № 2». 23.01.2023 року Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації проінформовано Деснянську окружну прокуратуру м. Києва про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у зв`язку із загрозою життю і здоров`ю дітей. Відносно матері ОСОБА_3 працівниками сектору ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП у м. Києві було складено протоколи за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей. ОСОБА_3 відносно семи старших дітей вже позбавлена батьківських прав. Діти влаштовані до дитячого будинку сімейного типу Деснянського району м. Києва. Оскільки є суттєві порушення прав малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з боку їх матері ОСОБА_3 , а малолітні в силу свого віку, освіти та матеріального становища на даний час не спроможні самостійно захищати свої права в суді, невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків щодо виховання негативно впливає на їх здоров`я та розвиток, визначення соціального статусу дітей - Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне звернутися з позовом до суду та просить відібрати малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.01.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
За заявою представника позивача та на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва, яка занесена до протоколу судового засідання від 03.05.2023 року прийнято заяву Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про зміну предмету позову. Відповідно до вказаної заяви позивач просить позбавити відповідачку ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.05.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу Деснянського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовну заяву з урахуванням заяви про зміну предмету позову підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, за наявних у справі матеріалів.
Оскільки відповідачка про розгляд справи повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить заява представника позивача, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.8).
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.15).
Згідно письмових матеріалів справи, державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 50).
Відповідно до копії витягу з наказу № 4-С від 23.01.2023 року Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрація поставила на облік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку із загрозою їх життю і здоров`ю. Мати ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей.
Згідно копії розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.01.2023 року № 33, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації здійснила заходи щодо негайного відібрання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у одинокої матері ОСОБА_3 у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дітей. Малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 забезпечено тимчасове влаштування малолітніх дітей
Відповідно до копії заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26.01.2018 року ОСОБА_3 вже позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання дітей, не проявляє щодо них батьківської турботи, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не утримує матеріально.
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією, на яку покладені повноваження Органу опіки та піклування, надано Висновок № 102/02/38-1337 від 27 березня 2023 року про доцільність позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Орган опіки та піклування в особі Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, дійшов висновку, що мати свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям, не утримує матеріально.
Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.
Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Позивачем доведено ті обставини, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує дітям необхідного медичного догляду та лікування, харчування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дітьми, не дає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу тощо.
Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню малолітніх дітей, не забезпечує законних прав дітей на нормальні умови життя.
Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою, як матері малолітніх дітей, своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав відповідачки буде відповідати інтересам дітей, а тому позовна вимога про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх синів є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2684,00 грн. підлягає стягненню із відповідачки на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись, постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 183, 191 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав стосовно малолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 2684,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Позивач: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації: , адреса - м. Київ, пр-т. Червоної Калини, 29.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено: 13.09.2023 року.

Суддя: В.О. Сенюта