Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Вовк С.О. звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 29 травня 2017 року.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. 09 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Київводоканал» від імені якого діяв Комунальний центр «Центр комунального сервісу» укладено договір № про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Представник позивача зазначає, що з моменту набуття права власності ОСОБА_1 здійснював оплату за надані послуги в повному обсязі. Проте, по особовому рахунку за вищезазначеною квартирою рахується заборгованість, яка набута попередніми власниками, в сумі 3 726,15 грн. У серпні 2018 року позивачу надійшло попередження № 8643/8/8/02-18 від 13 серпня 2018 року щодо необхідності погашення заборгованості в сумі 3 726,15 грн. У травні 2021 року позивачу надійшло повідомлення № 5354/8/8/02-21 від 28 квітня 2021 року із проектом позовної заяви про стягнення із позивача заборгованості в сумі 3 816,70 грн. 16 червня 2021 року позивач через представника звернувся до відповідача із вимогою про виключення з обліку по особовому рахунку по квартирі АДРЕСА_1 заборгованості попередніх власників квартири за період до 29 травня 2017 року. Відповіддю № 3165/18/36/02-21 від 02 липня 2021 року відповідачем підтверджено наявність заборгованості по особовому рахунку, проте вимогу про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири не задоволено. Позивач та його представник вважають такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують права та інтереси позивача як споживача комунальних послуг. Позивач та його представник зазначають, що договір купівлі-продажу від 29 травня 2017 року, згідно з яким ОСОБА_1 став власником квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Представник позивача зазначає, що у зв`язку із відсутністю підстав для переведення боргу попереднього власника на ОСОБА_1 вбачаються підстави для виключення з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 29 травня 2017 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 56-57).

05 травня 2022 року ПрАТ «АК «Київводоканал» через представника Махмет Б.Ю. направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «АК «Київводоканал». Відзив мотивований тим, що питання, пов`язані зі встановленням/зміною особових рахунків, є питаннями внутрішнього бухгалтерського обліку ПрАТ «АК «Київводоканал», і є правом, а не обов`язком підприємства. Виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минула позовна давність, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий за адресою: АДРЕСА_1 , в ПрАТ «АК «Київводоканал», є елементом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора. Відповідач зазначає, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Відкриття нового особового рахунку відбувається лише в разі новозбудованого житлового приміщення на підставі документу, що засвідчує його право на те чи інше житлове приміщення. Відкриття та закриття особового рахунку житлового приміщення приватної форми власності здійснюється одночасно. Для закриття особового рахунку споживач зобов`язаний розрахуватися за надані йому послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Попередній власник свого обов`язку щодо утримання майна в частині сплати за послуги з централізованого водопостачання холодної води та централізованого водовідведення не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. У зв`язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише за ПІБ власника або квартиронаймача. Таким чином, немає законних підстав для виключення з особового рахунку позивача суми заборгованості попереднього власника, що виникла до 28 травня 2017 року. ПрАТ «АК «Київводоканал» зазначає, що діями відповідача не порушені права позивача як споживача, позивач не позбавлений можливості здійснити (реалізувати) свої права повністю або частково, а сама по собі вказівка в особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків. Крім того, при укладанні договору купівлі-продажу квартири позивач повинен був переконатися в тому, що разом з новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника, тобто отримати документи про відсутність або існування заборгованості по комунальним платежам. Однак за довідкою про відсутність заборгованості до ПрАТ «АК «Київводоканал» ні позивач, ні попередній власник не звертався. ПрАТ «АК «Київводоканал» зазначає, що з урахуванням положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред`явлення позову про встановлення факту відсутності жодного відношення позивача до заборгованості, зобов`язання виключити заборгованість за житлово-комунальні послуги особового рахунку. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за надані послуги є різновидом претензії, що не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. (а.с.63-67)

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири за адресою:

АДРЕСА_1 , придбаної у ПАТ «Перший український міжнародний банк» (а.с. 6).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 травня 2017 року № 88309216, 29 травня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказану квартиру (а.с. 7).

09 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Київводоканал», від імені якого діяв Комунальний центр «Центр комунального сервісу», укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) № (а.с. 9-12).

Попередженням від 13 серпня 2018 року № 8643/8/8/02-18 ПрАТ «АК «Київводоканал» повідомило, що станом на 01 серпня 2018 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 обліковується заборгованість за спожиті послуги з холодного водопостачання та водовідведення у сумі 3 726,15 грн. У зв`язку з неналежним виконанням обов`язків по сплаті за послуги холодного водопостачання та водовідведення ПрАТ «АК «Київводоканал» має право на стягнення вказаної заборгованості у судовому порядку (а.с. 13).

Листом від 28 квітня 2021 року № 5354/8/8/02-21 «Про направлення до відома позовної заяви» ПрАТ «АК «Київводоканал» направило ОСОБА_1 проект позовної заяви про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги у сумі 3 816,70 грн (а.с. 14-15).

17 червня 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 звернувся до

ПрАТ «АК «Київводоканал» із вимогою, в якій просив виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 29 травня 2017 року (а.с. 16).

У відповідь на вимогу ПрАТ «АК «Київводоканал» листом № 3165/18/36/02-21 від 02 липня 2021 року повідомило, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири за вказаною адресою обліковувалась заборгованість з оплати за послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) попередніх і власників квартири в сумі 3 614,12 грн. Станом на 01 червня 2021 року по особовому рахунку за вказаною адресою обліковується заборгованість у сумі 3 779,85 грн. Вимогу про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованості попередніх власників квартири не задоволено (а.с. 17).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 встановлено право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18);

від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18);

від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19);

від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року у справі № 176/552/22 (провадження №61-12657св22) зазначено, що:

«Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна.

Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження №61-2572св22) зроблено висновок:

«новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна. Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20), на який посилалася ОСОБА_1 у позовній заяві й посилається у свої касаційній скарзі; від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18 (провадження № 61-20547св19).

При цьому у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20) зроблено висновок про те, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

У справі, яка переглядається Верховним Судом, позивач не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за теплопостачання попередніх власників вказаної квартири. На неї не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за послуги теплопостачання, надані відповідачем попереднім власникам, що нараховані до 04 червня

2020 року, тобто до укладення нею договору купівлі-продажу квартири».

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду

від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Звертаючись із позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що він та ОСОБА_2 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 09 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Київводоканал» укладено договір № про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). З моменту набуття права власності ОСОБА_1 здійснював оплату за надані послуги в повному обсязі, проте по особовому рахунку за вказаною квартирою рахується заборгованість, яка набута попередніми власниками, в розмірі

3 726,15 грн. У серпні 2018 року позивачу надійшло попередження № 8643/8/8/02-18

від 13 серпня 2018 року щодо необхідності погашення заборгованості в розмірі 3 726,15 грн. 16 червня 2021 року позивач через представника звернувся до відповідача із вимогою про виключення з обліку по особовому рахунку по квартирі АДРЕСА_1 заборгованості попередніх власників квартири за період до 29 травня 2017 року, яка залишена без задоволення. Позивач зазначав, що договір купівлі-продажу від 29 травня 2017 року не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). У зв`язку із цим ОСОБА_1 просив зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 29 травня 2017 року.

Суд враховує, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати.

Аналіз договору купівлі-продажу квартири від 29 травня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПАТ «Перший український міжнародний банк» (а.с. 6), свідчить, що цей договір не містить застережень про переведення боргу попереднього власника, а також згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 не вчиняв правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення попереднього власника вказаної квартири. На нього не може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості за централізоване постачання холодної води та водовідведення, надані відповідачем попередньому власнику, що нараховані до 29 травня 2017 року, тобто до укладення позивачем договору купівлі-продажу квартири.

Такі обставини свідчать про наявність правових підстав для задоволення позову про зобов`язання ПрАТ «АК «Київводоканал» виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 29 травня 2017 року.

Суд відхиляє посилання ПрАТ «АК «Київводоканал» у відзиві на те, що не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред`явлення позову про встановлення факту відсутності жодного відношення позивача до заборгованості, зобов`язання виключити заборгованість за житлово-комунальні послуги особового рахунку.

Задоволення вимоги боржника зобов`язати кредитора перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір) може бути способом захисту права боржника на мирне володіння майном. Якщо він не має наміру сплачувати борг, бо не згоден із визначеним кредитором розміром, а кредитор на вимогу боржника суму заборгованості не перераховує та не звертається до суду за її стягненням, то боржник надалі одержуватиме від кредитора вимоги про сплату боргу у розмірі, визначеному кредитором, із яким боржник не погоджується. Це може провокувати останнього помилково, всупереч волі сплатити суму боргу (п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня

2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року у справі № 176/552/22 (провадження № 61-12657св22) зазначено, що «з урахуванням фактичних обставин цієї справи, вимога ОСОБА_1 про зобов`язання КП «Жовтоводський водоканал» ДОР» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_2 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 12 жовтня 2021 року, є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачами до 12 жовтня 2021 року. Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079 св 21)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079св21) вказано, що «оскільки позивач заперечувала проти вимог відповідача щодо наявності заборгованості, які сформульовані у претензіях, а відповідач належним чином не відреагував на звернення позивача та не звернувся з вимогами до попереднього власника квартири, а лише посилався на відсутність механізму списання боргів за спожиті комунальні послуги, вимога ОСОБА_1 про зобов`язання КП «Теплоенерго» ДМР виключити з обліку по її особовому рахунку № НОМЕР_2 заборгованості попередніх власників квартири за період до 04 вересня 2020 року є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем».

Тому заявлена позовна вимога про зобов`язання ПрАТ «АК «Київводоканал» виключити з обліку за особовим рахунком позивача заборгованість попереднього власника квартири є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивача і встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем.

Необґрунтованими є доводи відзиву про те, що діями відповідача не порушені права позивача як споживача.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року у справі № 176/552/22 (провадження № 61-12657св22) зазначено, що: «суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, помилково вважаючи, що її права відповідачем не порушено, не звернувши уваги на те, що відповідач не визнав і активно заперечував щодо задоволення позову про виключення чужої заборгованості саме з особового рахунку позивача, а згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України (завдання та основні засади цивільного судочинства) захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572св22)».

У справі, що розглядається в даному провадженні, ПрАТ «АК «Київводоканал» не визнав і заперечував щодо задоволення позову про виключення з обліку заборгованості попереднього власника квартири АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 29 травня 2017 року. Судом встановлено, що попередженням від 13 серпня 2018 року № 8643/8/8/02-18 ПрАТ «АК «Київводоканал» повідомило, що станом на 01 серпня 2018 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 обліковується заборгованість за спожиті послуги з холодного водопостачання та водовідведення у сумі 3 726,15 грн. У зв`язку з неналежним виконанням обов`язків по сплаті за послуги холодного водопостачання та водовідведення ПрАТ «АК «Київводоканал» має право на стягнення вказаної заборгованості у судовому порядку (а. с. 13). Листом від 28 квітня 2021 року № 5354/8/8/02-21 «Про направлення до відома позовної заяви» ПрАТ «АК «Київводоканал» направило ОСОБА_1 проект позовної заяви про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги у сумі 3 816,70 грн (а.с. 14-15). Тому безпідставними є посилання ПрАТ «АК «Київводоканал» на відсутність порушених прав та законних інтересів позивача з боку відповідача.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ПрАТ «АК «Київводоканал», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі в сумі 908,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 3, 13, 15, 16, 20, 322 Цивільного кодексу України, статтями 2-5, 8, 10-13, 76-82, 89, 141, 209, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А), третя особа - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), про захист прав споживача, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 29 травня 2017 року.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: