КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/8623/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/12275/22

08 вересня2023року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ракоца Ігоря Вікторовича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Пінкевич Н.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обгрунтування позовних вимог зазначала, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проте з лютого 2022 року вони проживають окремо.

Від шлюбу у них народилось двоє синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що старший син ОСОБА_3 є повнолітнім, навчається та проживає у м. Львові, а менший ОСОБА_4 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Вказує на те, що вона не отримує від відповідача регулярно коштів на утримання сина ОСОБА_5 у зв`язку з чим вимушена була звернутись до суду з даним позовом.

Вважає, що аліменти у розмірі частина з усіх видів заробітку відповідача будуть достатніми для розвитку дитини. Зазначає, що відповідач отримує грошове забезпечення, як військовослужбовець біля 80 000,00 грн. та отримує військову пенсію в розмірі 15 000,00 грн.

З огляду на вище викладене, просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 грудня 2022 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 07 квітня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвоката Ракоца Ігор Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що син ОСОБА_6 проживає за кордоном, продовжує навчання та перебуває на утриманні відповідача, що не оспорюється позивачем при розгляді справи, оскільки представник позивача в судовому засіданні заперечував проти твердження відповідача, що син ОСОБА_6 перебуває на утриманні відповідача. Окрім того, син ОСОБА_6 навчається у військову ВУЗі, перебуває на повному забезпеченні держави та вже підписав контракт у зв`язку з чим він отримує заробітну плату.

Вказує на те, що відповідачем не було надано доказів того, що син ОСОБА_6 перебуває на утриманні відповідача, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині грунтуються лише на припущеннях.

Зазначає, що до суду не було надано також доказів того, що відповідач проходить дороговартісне лікування.

Також апелянт не погоджується з доводами відповідача про те, що він передав позивачці 22 000,00 дол. США та 11 000,00 євро про що також в оскаржуваному рішенні зазначив суд першої інстанції, оскільки відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження зазначених обставин.

22 червня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Іванової Олени Ігорівни до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Вказує, що не погоджується з доводами позивача про те, що відповідач не надає будь- яку матеріальну допомогу на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_5 .

Зазначає, що в апеляційній скарзі викривлена інформація відносно сина ОСОБА_3 , оскільки син ОСОБА_6 перебуває на території України та навчається в Харківському національному університеті повітряних сил на контрактній основі, тобто, він є курсантом. Будь- якого доходу ОСОБА_6 не отримує, а тому відповідач надає йому фінансову допомогу на його утримання у розмірі 10 000,00 грн. та син отримує грошове забезпечення у розмірі 700,00 грн. Вказує на те, що відповідач від свого старшого сина ОСОБА_6 не брав розписки про отримання ним коштів у розмірі 10 000,00 грн.

Посилається також на те, що після початку війни, евакуювавши позивачку та сина ОСОБА_5 з м. Києва до смт. Ружин, відповідач залишив їм грошові кошти у розмірі 22 000,00 дол. США та поїхав до сина ОСОБА_6 в м. Харків. В подальшому позивачка та син ОСОБА_5 поїхали до Німеччини у м. Мюнхен, де проживає сестра відповідача, яка допомогла позивачці оформити соціальну допомогу у розмірі 500,00 євро та отримати соціальну квартиру. 05 березня 2022 року відповідач зробив пробний переказ коштів на карту позивача у розмірі 3 000,00 грн., а 28 червня 2022 року відповідач здійснив переказ коштів у розмірі 20 000,00 грн., проте, позивачка сказала щоб відповідач не переказував їй грошові кошти, так як вона не може розраховуватись картою, оскільки місцева влада слідкує за цим і її можуть позбавити соціальних виплат.

Зазначає, що з початку військових дій на території України відповідач виконував військові розпорядження та захищав територіальну цілісність України та її безпеку. Наразі відповідач проходить лікування після отримання поранення яке є дороговартісним та довготривалим, а тому сплачувати 25% від його доходів він не має можливості.

Окрім того, на думку представника відповідача, представник позивача безпідставно вказує, що відповідач отримує дохід близько 80 000,00 грн., оскільки будь- яких доказів на підтвердження даної обставини ним не надано.

Зазначає, що якщо 1/6 частина від всіх доходів відповідача становитиме 10 000,00 грн., то даний розмір аліментів на утримання дитини є достатнім.

З огляду на вище викладене, просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, позивач та відповідачка з 15 березня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого Бердичівським міським управлінням юстиції Житомирської області.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області.

З довідки військової частини НОМЕР_1 № 327 від 05.09.2022 року вбачається. що підполковник ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 20.06.2022 року по теперішній час.

Відповідно до довідки військово - лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру " Головний військовий клінічний госпіталь" від 28 листопада 2022 року № 9958, підполковнику ОСОБА_2 було встановлено діагноз: МВТ (31.10.2022), комбінована травма. Опік полум`ям, І-ВВ А-Б ст. 6% голови, верхніх та нижніх кінцівок, після опікові гіпертрофічні рубці обличчя, правого передпліччя, плече, лівого передпліччя, плече, лівого стегна (без функціональних порушень). Перелом носа.

Згідно перевідного епікризу № 11619 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 перебував в стаціонарі у період з 31 жовтня 2022 року по 02 листопада 2022 року. Діагноз: комбінована травма. Множинні забої м`яких тканин обличчя, перелом перетинки носа із викривленням в правий бік. Забійна рана лобної ділянки. ЗТГК. Забій грудної клітини. Опік полум`ям 2 ст. обличчя, вушних раковин, обох передпліч, лівого стегна. Димова токсична інгаляція. Опік дихальних шляхів легкого ступеня тяжкості. Ксенопластика.

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 1234 ОСОБА_2 був госпіталізований у період з 02 листопада 2022 року по 28 листопада 2022 року.

З дублікату квитанції АТ КБ " ПриватБанк" Р24АС3652 вбачається, що 03 травня 2022 року ОСОБА_2 перерахував на рахунок ОСОБА_1 3 000,00 грн. Призначення платежу не зазначено.

З дублікату квитанції АТ КБ " ПриватБанк" Р24АС6327 вбачається, що 28 червня 2022 року ОСОБА_2 перерахував на рахунок ОСОБА_1 20 000,00 грн. Призначення платежу не зазначено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 грудня 2022 року, суд першої інстанції посилався на те, що стягнення з відповідача на утримання малолітнього сина, який проживає з позивачкою, аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, є достатнім для забезпечення належного рівня життя та виховання малолітнього сина сторін. Також суд зазначив, що при визначенні розміру аліментів він враховує стан здоров`я відповідача, який є військовослужбовцем, отримав тяжке поранення, що підтверджується належними доказами, перебував на стаціонарному лікуванні та потребує подальшого лікування для повноцінного відновлення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на настпуне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Охорона дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

З досліджених судом доказів встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як на підставу для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів позивачка посилалась на те, що між нею та відповідачем на час пред`явлення вказаного позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини.

Відповідачем не надано суду доказів того, що він в добровільному порядку регулярно надає матеріальну допомогуна утримання малолітнього сина.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність визначених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 182 СК України, врахував надані докази щодо стану здоров`я платника аліментів відповідача ОСОБА_2 , а саме: довідку військової частини НОМЕР_1 № 327 від 05.09.2022 року, довідку військово - лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру " Головний військовий клінічний госпіталь" від 28 листопада 2022 року № 9958, перевідний епікриз № 11619 із медичної карти стаціонарного хворого, виписку з медичної карти амбулаторного хворого № 1234, з яких вбачається, що підполковник ОСОБА_2 перебуває на військовій службі, отримав тяжке поранення: МВТ (31.10.2022), комбінована травма. Опік полум`ям, І-ВВ А-Б ст. 6% голови, верхніх та нижніх кінцівок, після опікові гіпертрофічні рубці обличчя, правого передпліччя, плече, лівого передпліччя, плече, лівого стегна (без функціональних порушень), перелом носа, перебував на стаціонарному лікуванні та потребує подальшого відновлення здоров`я. Надавши вірну оцінку вказаним доказам у сукупності з іншими обставинами справи та наданими доказами, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на утримання малолітнього сина, який проживає з позивачкою, аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що розмір аліментів є недостатнім для забезпечення потреб малолітнього сина не підтвердженні належними доказами, а тому колегія суддів їх відхиляє.

При цьому колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримує заробітну плату у розмірі 40 000,00 грн. та пенсію у розмірі 20 000, 00 грн. та що на утриманні відповідача перебуває повнолітній син сторін ОСОБА_3 , який навчається у військовому вузі, на утримання якого відповідач витрачає 10 000,00 грн. щомісячно,так як належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних висновків суду матеріали справи не містять, такі висновки є припущеннями, а висновки суду не можуть грунтуватись на припущеннях. З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції в цій частині .

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на все вище зазначене, враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив вказаний спір по суті, але зробив в мотивувальній частині рішення помилкові висновки щодо встановлених обставин справи, колегія суддів вважає необхідним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Керуючись ст.ст. 141,180,181, 182, 191 СК України, ст.ст. 2, 13, 81, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ракоца Ігоря Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 лютого 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: