Справа №443/1210/23
Провадження №2-о/443/77/23
РІШЕННЯ

іменем України

08 вересня 2023 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа територіальна громада села Мельнич в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із заявою, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Жидачівською районною радою народних депутатів Львівської області 30.01.1989 року ім`я ОСОБА_2 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мельнич Жидачівського району Львівської області помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входила половина житлового будинку в АДРЕСА_1 , належний померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 30.01.1989 року Жидачівською районною радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради народних депутатів №10 від 27.01.1989 року. Згідно довідки Мельницької сільської ради №105 від 26.02.2020 року, ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав в с. Мельнич Жидачівського району Львівської області до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним до дня смерті проживала дружина ОСОБА_1 , 1931 року народження, яка проживає там і в даний час. Заповіт від ОСОБА_2 у виконкомі Мельницької сільської ради посвідчувався 20 лютого 2001 року під № 9 в користь ОСОБА_3 . Зазначає, що спадкоємцем за заповітом на час смерті ОСОБА_2 був його син ОСОБА_3 , однак він спадщину не прийняв у жоден із передбачених законом способів, а ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер. Натомість, вона постійно проживала із своїм чоловіком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, однак юридично спадкові права вона не оформляла.

26.06.2023 року звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Ознайомившись із документами поданими заявницею, нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку із розбіжностями в свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах на майно померлого, а саме ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

За таких обставин заявниця вимушена звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07.07.2023 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

Заявник та її представник у судове засідання не з`явились, однак представником заявниці адвокатом Яременко І.О. подано заяву, згідно якої останній просить розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи в суді інформації, яка б була підставою щодо заперечення стосовно предмету даного позову, крім того просить проводити за відсутності їх представника.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про одруження Серія ЯУ №896226,28.01.1956 року в Мельницькій сільській раді, Журавнівського району Дрогобицької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , 1928 року народження та ОСОБА_6 , 1931 року народження (а.с.8).

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого повторно на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.9).

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4-5), остання зареєстрована за адресою: с.Мельнич, Жидачівський район, Львівська область, з 25.11.1977 року.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мельнич Жидачівського району Львівської області помер чоловік заявниці ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 17.10.2019 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входила половина житлового будинку в АДРЕСА_1 , належний померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 30.01.1989 року Жидачівською районною радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради народних депутатів №10 від 27.01.1989 року (а.с.10).

Як вбачається із свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.01.1989 року, виконком Жидачівської районної ради народних депутатів посвідчує, що половина жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності ОСОБА_2 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради народних депутатів №10 від 27.01.1989 року. Зазначений в цьому свідоцтві жилий будинок половина зареєстрований Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_2 та записаний в реєстрову книгу №2 за реєстровим №122.

За життя ОСОБА_2 , 20.02.2001 року було складено заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Мельницької сільської ради Гавриляк Г.В., зареєстровано в реєстрі за №9, відповідно до якого останній заповів жилий будинок, господарські будівлі, а також земельна ділянка, державний акт сер.ІУ-ЛВ №083128 і сер.ЛВ №263 та все своє майно ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно довідки Мельницької сільської ради №105 від 26.02.2020 року, яка видана ОСОБА_3 , життелю АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 був зареєстрований і проживав в с. Мельнич Жидачівського району Львівської області до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним до дня смерті проживала дружина ОСОБА_1 , 1931 року народження, яка проживає там і в даний час. Заповіт від ОСОБА_2 у виконкомі Мельницької сільської ради посвідчувався 20 лютого 2001 року під № 9 в користь ОСОБА_3 . На день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіт не змінено і не скасовано (а.с.12).

Судом на підставі дослідження письмових доказів встановлено, що ОСОБА_3 спадщину за заповітом після смерті батька, у жодний передбачений законом спосіб не прийняв, що також підтверджується Витягом зі спадкового реєстру №705296177 від 04.11.2022 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Старий Лисець, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Лисецької селищної ради Мельницької сільської ради Івано-Франківського району, Івано-Франківської області від 29.03.2023 року (а.с.15).

Натомість заявниця постійно проживала із чоловіком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, постановою завідувача Жидачівської ДНК Матусека В.В. №194/02-31 від 26.06.2023 року (а.с.16), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з розбіжностями в свідоцтві про смерть спадкодавця та в правовстановлюючих документах на майно померлого, а саме « ОСОБА_4 » - « ОСОБА_5 ».

Заявник стверджує, що позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно, через наявність обставин вказаних вище.

Суд вважає, що доводи заявника знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.

Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Жидачівською районною радою народних депутатів Львівської області 30.01.1989 року ім`я ОСОБА_2 (а.с.10), підтверджується вищезазначеними доказами в їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи досліджені по справі докази, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, виданого Жидачівською районною радою народних депутатів Львівської області 30.01.1989 року ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написанні імені спадкодавця, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж за зверненням до суду та перешкоджає заявнику в реалізації її права на володіння та користування майном, а тому заява є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Жидачівською районною радою народних депутатів Львівської області 30.01.1989 року на ім`я ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І Сливка