МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"12" липня 2023 р. Справа №370/344/22
Провадження №2-др/370/14/23
Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Косенко А.В.,
із секретарем судового засідання Захарченко Т.М.,
розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про судові витрати у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 14.06.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково, а саме ухвалено: стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди у розмірі 17937 (сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім тисяч) грн. 97 коп.; стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 992,40 грн. судового збору.

В судовому засіданні 14.06.2023 року до закінчення судових дебатів у справі позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

20.06.2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо розподілу судових витрат, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на свою користь 18500 грн. витрати на професійну правничу допомогу; 8000 грн. витрати за проведення судової експертизи; 1135,39 грн. витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту позивача.

27.06.2023 року від представника відповідача, адвоката Лембей Р.М., надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат, в якому останній просив повністю відмовити у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. Своє клопотання мотивував зокрема тим, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 18500,00 грн. не відповідають критерію розумності та співмірності з огляду на наступне: сума гонорару перевищує розмір заявленої майнової шкоди у розмірі 17937,97 грн.; представник позивача склав тільки 3 процесуальні документи; вказана справа не є складною, адже по цій категорії справ сформована усталена судова практика Верховного Суду; відсутній публічний інтерес до справи. Крім того, зазначив, що відсутність розрахунку вартості витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 8000,00 гри, з урахуванням критерію співмірності, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Щодо відшкодування витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту позивача, зазначив, що відсутні докази того, що позивач прибув на судове засідання на власному автомобілі, та окрім того, позивач не був обмежений у праві явки до суду на транспорті загального користування, чи прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В судове засідання 12.07.2023 року сторони та їх представники не прибули, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином. Неявка учасників справи відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення у справі.

Відповідно до вимог ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи в межах заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про судові витрати у справі, суд приходить до висновку, що його заява є поданою у порядку та строки визначені ч.8 ст. 141 та ст.270 ЦПК України, а тому з даного приводу вважає за необхідне постановити додаткове рішення, виходячи з наступного.

Так, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до вимог ч.1 та ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Так позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 18500 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Про це, зокрема, зазначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України», пп.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України», п.80 рішення у справі «Двойних проти України», п.88 рішення у справі «Меріт проти України», п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України».

Розмір винагороди за надання правової допомоги, що визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, якщо інше не зазначене у договорі. Відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19.

Так на підтвердження фактичних і неминучих витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги від 04.01.2023 року та Акт виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 17.06.2023 року до Договору про надання правової допомоги від 04.01.2023 року.

Як вбачається з п.5.2. Договору про надання правової допомоги від 04.01.2023 року та п. 4 Акту виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 17.06.2023 року загальна сума гонорару адвокату за надання Клієнту парової допомоги за договором становить 18500 грн. Крім того, сторони засвідчили, що клієнт передав, а адвокат отримав вказану суму коштів.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Однак у будь-якому разі такий розмір витрат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат під час розгляду справи у суді покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Так відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, в якому він фактично просить відмовити в задоволенні заяви позивача. Своє клопотання мотивував зокрема тим, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 18500,00 грн. не відповідають критерію розумності та співмірності, оскільки сума гонорару перевищує розмір заявленої майнової шкоди у розмірі 17937,97 грн.; представник позивача склав тільки 3 процесуальні документи; вказана справа не є складною, адже по цій категорії справ сформована усталена судова практика Верховного Суду; відсутній публічний інтерес до справи.

Поряд з цим суд не погоджується з таким твердженням відповідача, про те, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 18500,00 грн. не відповідають критерію розумності та співмірності, оскільки сума гонорару перевищує розмір заявленої майнової шкоди у розмірі 17937,97 грн., зважаючи на те, що позивачем було заявлено ще і вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 20000 грн., яка була задоволена частково в розмірі 10000 грн., а разом позивачу задоволено позовні вимоги на суму 27937,97 грн.

Крім того, в Акті виконаних робіт від 17.06.2023 року містить детальний опис та обсяг наданих адвокатом послуг: ознайомлення з матеріалами справи, аналіз чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини; підбір на аналіз судової практики, підготовка проектів клопотань по справі, ознайомлення із відзивом та підготовка відповіді на відзив, підготовка клопотання про призначення експертизи та ін.

Враховуючи наведене, позивачем підтверджено належними доказами обґрунтованість витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, та не спростовуються доводами відповідача щодо повної відмови позивачу у стягненні таких витрат з відповідача чи їх зменшені, а відтак такі витрати підлягають розподілу між сторонами.

Щодо витрат за проведення експертизи.

Так позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 8000 грн. витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, на підтвердження яких позивачем надано Договір №104/05-2023 від 23.05.2023 року укладеного між позивачем та ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз», відповідно п.1.1. та 2.1., якого виконавець зобов`язається виконати за заявою замовника автотоварознавчу експертизу, а вартість робіт становить 8000 грн., а також надав платіжну інструкцію на підтвердження сплати коштів у вказаному розмірі.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, відповідач просив відмовити у відшкодуванні таких витрат, посилаючись на неспівмірності таких витрат, поряд з тим не довів належними та допустимими доказу вказаного, а відтак такі витрати підлягають розподілу між сторонами.

Щодо витрати, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту позивача.

Так ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 1135,39 грн. витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту позивача, зазначивши, що у зв`язку з розглядом справи позивачем було понесено витрати, що пов`язані з його явкою до суду 01.06.2023 року та 14.06.2023 року в розмірі 567,18 грн. та 568,39 грн. відповідно, а загалом 1135,39 грн. При розрахунках даних витрат позивач керувався такими обставинами: згідно з відомостями інтернет - сайту «Google Maps» (https://maps.google.com) відстань від місця проживання позивача до Макарівського районного суду Київської області та назад складає 108 км, середні витрати палива на автомобілі позивача складають 11,2 літри на 100 км, а вартість палива 46,89 грн. за літр - 01.06.2023 року та 46,99 грн. - 14.06.2023 року.

Поряд з тим, позивачем не надано суду доказів на підтвердження зазначених вище обставин, а відтак такі витрати не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи наведене, розподілу між сторонами підлягають наступні витрати, пов`язані з розглядом справи, підтверджені відповідними доказами: 18500 грн. - витрати на професійну правничу допомогу та 8000 грн. - витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, а разом 26500 грн.

Згідно вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 32190 грн. майнової шкоди, з яких 30000 грн. величина втрати товарної вартості автомобіля та 2190 грн. франшиза, а також просив стягнути 20000 грн. моральної шкоди.

В ході розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги в частині матеріальної шкоди, зазначивши, що сума франшизи була йому відшкодована МТСБУ, а згідно Висновоку експерта №279/05-2023 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 25.05.2023 року величина втрати товарної вартості автомобіля становить 17937,97 грн., яку і просив стягнути з відповідача на свою користь.

Таким чином, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 17937,97 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, а всього 37937,97 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 14.06.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме ухвалено: стягнути відповідача на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди у розмірі 17937,97 грн. та на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн., а всього 27937, 97 грн.

Тож, сплачені позивачем кошти як судові витрати, пов`язані з розглядом справи 18500 грн. - витрати на професійну правничу допомогу та 8000 грн. - витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, а разом 26500 грн., - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (73,64 %) у розмірі 19514,60 грн.

Враховуючи наведене, оскільки під час ухвалення рішення, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи (а саме витрат на правничу допомогу та проведення експертизи), стороною позивача заявлено відповідне клопотання у порядку ч.8 ст.141 та ст. 246 ЦПК України, суд приходить до висновку за необхідне ухвалити додаткове рішення, у якому зазначити про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 19514,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 141, 246, 270, 353-355, суд -

у х в а л и в :

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 19514 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот чотирнадцять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 12.07.2023 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В. Косенко