Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5001/23
Провадження № 2/711/1841/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона, з 31.10.2014 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано, на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2023 у справі № 711/4147/23.

За час спільного проживання у шлюбі, у них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, а тому з вересня місяця 2022 року вони спільно не мешкали та не вели спільне господарство. Як зазначено, вона з дітьми мешкає та веде спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . Наразі відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні їхніх спільних дітей, які повністю перебувають на її утриманні. Згоди щодо сплати аліментів на утримання спільних дітей між нею та відповідачем не досягнуто.

Як їй відомо, на сьогоднішній день, відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, на утриманні інших осіб не має, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання сина та дочки у заявленому розмірі, оскільки вона не має можливості самостійно утримувати дітей та забезпечувати їх усім необхідним (одягом, ліками, продуктами харчування, підручниками, належним відпочинком та оздоровленням).

Таким чином, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і продовжувати до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у подальшому у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 03.08.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи до суду не надходило. Крім того, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча повідомлялася судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Між тим, 29.08.2023, до початку судового засідання, судом отримано її письмову заяву, в якій вона підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Крім того, розгляд справи просила проводити без її участі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом про місце, день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Між тим, 29.08.2023, до початку судового засідання, судом отримано його письмову заяву від 29.08.2023, зі змісту якої вбачається, що він визнає позовні вимоги у повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення. Крім того, розгляд справи просив проводити без його участі. Відзив на позов не подано.

Враховуючи думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 31.10.2014 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1888 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 31.10.2014. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_1 . Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2023 у справі № 711/4147/23 вказаний вище шлюб розірвано.

За час перебування у цьому шлюбі у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 31.12.2016, виданого Придніпровським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (актовий запис № 1484) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.10.2018, виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (актовий запис № 2036). Батьком дітей записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає. Щодо місця проживання дітей між сторонами спір також відсутній, вони мешкають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 323/09-10 від 24.07.2023, вданою сільським головою Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

До того ж, судом встановлено, що сторони разом не проживають і їх спільні неповнолітні діти мешкають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. На даний час позивачка ОСОБА_1 не має можливості самостійно утримувати неповнолітніх дітей. Крім того, такі обставини не спростовані відповідачем.

При прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним та працевлаштованим, а також, його думку про визнання позовних вимог і відсутність заперечень проти їх задоволення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

За приписами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою статті 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Крім того, згідно з правовим висновком, який наведено у постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1798цс16, за частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Суд прийняв визнання відповідачем позову і встановив, що таке визнання не суперечить вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для повного задоволення позовних вимог. Враховуючи позицію позивачки та відповідача, працездатність відповідача, відсутність відомостей про наявність у нього інших утриманців, його наміри та бажання утримувати спільних з позивачкою неповнолітніх дітей, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у заявленому позивачкою розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

До того ж, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, зокрема, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що діти мешкають разом з позивачкою, фактично перебувають на повному її утриманні.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2023 і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітніх дітей.

Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, при зверненні до суду із даним позовом, позивачка ОСОБА_1 не сплачувала судовий збір, у зв`язку з тим, що вона має пільгу щодо сплати судового збору, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 1073 грн. 60 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2023 року і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у дохід держави в сумі 992грн. 40коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 05.09.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька