Справа № 703/1469/23
01 вересня 2023 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Биченка І.Я.,
секретаря судового засідання -Литвин Г.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу №703/1469/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 січня 2023 року в с. Носачів Черкаської області на а/д Сміла-Шпола сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «Hyundai Matrix» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2023 року винним у вчиненому ДТП визнано ОСОБА_3 .
На момент пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.
Відтак позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, що складається з різниці між вартістю автомобіля до настання ДТП та після, що становить 120224 грн. 05 коп. та судові витрати.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2023 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі та участі позивача, на задоволенні позову наполягав.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки, відзиву на позов у встановлений судом строк до суду не подав.
За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого гл. 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу.
Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.
Предметом розгляду даної справи є спір про відшкодуванні шкоди, заподіяної майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Із змісту ст. 12, 81 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_3 14 січня 2023 року о 17 годині 35 хвилин в с. Носачів по вул. Центральна керував автомобілем «ВАЗ 2101», н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.н. НОМЕР_3 , який рухався по зустрічній смузі руху, чим порушив вимоги п.2.3, 12.1 ПДР України, за що відповідальність настає за ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Крім того, ОСОБА_3 14 січня 2023 року о 17 годині 35 хвилин в с. Носачів по вул. Центральна керував автомобілем «ВАЗ 2101», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, на місці продув прилад «Драгер», покази якого склали 1,49 %, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність настає за ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова вступила в законну сину ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність позивача та відповідача не була застрахована.

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно п. 1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Оскільки цивільно-правова відповідальність позивача та відповідача не була застрахована, вказані правовідносини не регулюються положеннями ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

30 січня 2023 року судовим експертом Кипа С. було здійснено огляд автомобіля «Хюндай», д.н. НОМЕР_3 , про що складено акт огляду транспортного засобу. В протоколі зазначено характер пошкоджень автомобіля «Хюндай», д.н. НОМЕР_3 та назва деталей, що підлягають заміні, ремонту та фарбуванню.

Вказаний протокол огляду транспортного засобу підписано експертом Кива С.

Положеннями ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно норм ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Хоча цивільно-правова відповідальність відповідача і не була застрахована відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", однак у даній справі слід також керуватись нормами вказаного Закону, адже порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц).

Статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Так само у постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 643/4161/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідно до статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Такі висновки викладено в постанові Верховного Суду від 21.07.2022 у справі №752/13375/19.

Відповідно до висновку експерта вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai Matrix» д.н.з. НОМЕР_2 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди прирівнюється до ринкової вартості самого КТЗ і становить 195387 грн. 45 коп.

В той же час, ринкова вартість автомобіля «Hyundai Matrix» д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані складає 75163 грн. 40 коп.

Встановлено, що вартість ремонту автомобіля «Hyundai Matrix» д.н.з. НОМЕР_2 перевищує його вартість до ДТП, що свідчить, що автомобіль є фізично знищеним.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки автомобіль «Hyundai Matrix» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП вважається фізично знищеним, то позивач має право на відшкодування шкоди у вигляді різниці між вартістю цього автомобіля до та після ДТП.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_3 завданої позивачу моральної шкоди суд враховує факт порушення прав позивача, що проявився в пошкодженні транспортного засобу, що свідчить про перенесені останнім моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та з урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 5000 гривень, а тому позовні вимоги слід в даній частині задовольнити частково.

З огляду на викладене, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 120224 грн. 05 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2244 грн. 97 коп. та оплата за проведену експертизу в сумі 5500 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-266, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 120224 грн. 05 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, а всього 125224 грн. 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7744 грн. 97 коп. судових витрат.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя: І.Я. Биченко