Ухвала

11 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 451/823/21

провадження № 61-13058ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на постанову Львівського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», третя особа - ОСОБА_2 , про скасування як незаконного наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати як незаконний наказ Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі - ДП «Укрспирт») від 09 січня 2018 року № 3-к в частині звільнення ОСОБА_1 , керівника Вузлівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт» з 09 січня 2018 року; поновити ОСОБА_1 на посаді керівника Вузлівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт» з 09 січня 2018 року; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 січня 2018 року по день винесення судового рішення у справі.

Радехівський районний суд Львівської області рішенням від 18 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовив.

Львівський апеляційний суд постановою від 02 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 18 квітня 2023 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Визнав незаконним та скасував наказ ДП «Укрспирт» від 09 січня 2018 року № 3-к в частині звільнення ОСОБА_1 , керівника Вузлівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт», з 09 січня 2018 року. Поновив ОСОБА_1 на посаді керівника Вузлівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт» з 09 січня 2018 року. Стягнув з ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 січня 2018 року до 02 серпня 2023 року в розмірі 719 537,10 грн, з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

01 вересня 20923 року ДП «Укрспирт» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року у цій справі.

Разом із цим, ДП «Укрспирт» в касаційній скарзі заявило клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення Верховним Судом рішення у справі з посиланням на те, що на грошові кошти підприємства накладено арешти.

На підтвердження наведеного ДП «Укрспирт» надало до суду копії постанов від 20 червня, 08 липня та 01 вересня 2022 року та 09 лютого 2023 року, якими накладено арешт на кошти боржника у більше, ніж восьмидесятих виконавчих провадженнях.

Розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 16 206,74 грн.

Вивчивши доводи клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, Верховний Суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Велика Палата Верховного Суду у постанова від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 сформулювала такий висновок. Положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої наведеної статті Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Разом з цим, Велика Палата констатувала, що юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату.

Верховним Судом враховано, що Закон України «Про судовий збір» визначає порядок сплати судового збору, встановлює ставки, які залежать від змісту позовних вимог (майнового, немайнового характеру), інших заяв процесуального характеру, статусу особи позивача (юридична, фізична особа).

Наведений Закон визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Враховуючи наведені норми національного законодавства, практику Верховного Суду та рішень ЄСПЛ щодо обов`язку учасника справи здійснити сплату судового збору у визначеному законом розмірі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що наведені ДП «Укрспирт» доводи є істотними та підтверджені доданими до клопотання доказами, а тому клопотання необхідно задовольнити та відстрочити ДП «Укрспирт» сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 16 206,74 грн до ухвалення Верховним Судом рішення у цій справі.

В касаційній скарзі ДП «Укрспирт», посилаючись на неправильне застосування судами апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 387/326/20, від 08 грудня 2021 року у справі № 182/5376/19;

- необхідність відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 463/952/15, від 29 жовтня 2018 року у справі № 479/1065/17, від 20 березня 2019 року у справі № 292/449/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 336/4364/17 та постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі № 6-2426цс15 та застосованих апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні полягає у конкретизації щодо застосування тлумачення норми права частини першої статті 233 КЗпП України щодо обставин, з настаннях яких починається перебіг цього строку, при наявності фактів, які вказують на недобросовісну поведінку працівника з метою ухилення від отримання копії наказу про звільнення або трудової книжки та навмисного створення обставин правової невизначеності у цих відносинах;

- суд не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України);

- суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга подана в передбачений законом за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у даній справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про відстрочення сплати судового збору задовольнити.

Відстрочити Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» сплату судового збору за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року у розмірі 16 206,74 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на постанову Львівського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року.

Витребувати з Радехівського районного суду Львівської області цивільну справу № 451/823/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», третя особа - ОСОБА_2 , про скасування як незаконного наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов