справа № 274/4061/23
провадження № 2/0274/1186/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.09.2023 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання Ридич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики №1 від 21.09.2020 в розмірі 600 доларів США, за договором позики №2 від 28.09.2020 в розмірі 700 доларів США з тих підстав, що відповідачка порушила свої зобов`язання, які передбачені зазначеними договорами.

В обґрунтування позову вказує, що 21.09.2020 він за договором позики № 1, надав позику відповідачці ОСОБА_2 . За п.1 Договору позики № 1 від 21.09.2020 він передав відповідачці кошти в сумі 600 доларів США, а остання зобов`язалася повернути кошти до 21.10.2020. 28.09.2020 ним за договором позики №2, надано позику відповідачці ОСОБА_2 . За п.1 Договору позики № 2 від 28.09.2020 він передав відповідачці кошти в сумі 700 доларів США, а остання зобов`язалася повернути кошти до 28.11.2020. Вказує, що строк повернення коштів сплив, однак відповідач отримані кошти не повернула, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь 1300 доларів США за зазначеними вище договорами позики.

Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.06.2023 року відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін ( а.с. 16-17).

В наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідачка відзив на позовну заяву не надала.

Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Судом встановлено, що 21.09.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір позики №1, відповідно до умов якого відповідачка, отримала грошові кошти в розмірі 600 доларів США на строк до 21.10.2020 року. Факт отримання грошових коштів в розмірі 600 доларів США підтверджується розпискою відповідачки від 21.09.2020 року (а.с.8-9).

28.09.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір позики №2, відповідно до умов якого відповідач, отримала грошові кошти в розмірі 700 доларів США на строк до 28.11.2020 року. Факт отримання грошових коштів в розмірі 700 доларів США підтверджується розпискою відповідачки від 28.09.2020 року (а.с.10-11).

Строк повернення коштів закінчився 21.10.2020 за договором позики №1 та 28.09.2020 за договором позики №2, однак борг в розмірі 13000 доларів США позивачу ОСОБА_2 не повернуто. Саме вказану суму і просить стягнути позивач з відповідачки.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми позичальнику.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Оскільки, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 свої зобов`язання за договорами позики не виконала та не повернула позивачу, після закінчення строку вказаного в договорах, позику в розмірі 1300 доларів США, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно ст.141 ЦПК з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 12-13,76-81,89,211,247,258,263-265,274-275,279,354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ) кошти за борговими розписками від 21.09.2020 та від 28.09.2020 в розмірі 1300 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.09.2023.

Головуючий: Т.М. Вдовиченко