Справа № 182/500/23
Провадження № 2/0182/1074/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.09.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Приватне акціонерне товариство «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН», Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 07.02.2023 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з ОСОБА_2 перебували у шлюбі та мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.07.2013 року шлюб між сторонами було розірвано.

З моменту розірвання шлюбу і по червень 2022 року включно, син ОСОБА_3 , проживав разом із матір`ю. Проте, з 05 липня 2022 року син почав проживати разом із батьком, ОСОБА_1 за адресою реєстрації останнього, що підтверджується Актом про фактичне проживання від 21.11.2022 року, в якому зазначено, що в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 проживають господар домоволодіння, ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 , без реєстрації з 05.07.2022 року і по теперішній час.

У зв`язку з тим, що син знаходяться на повному утриманні позивачем, а відповідачка, отримуючи аліменти на дитину, матеріальної допомоги не надає, позивач просить суд з 05.07.2022 року звільнити його від сплати аліментів, які стягуються з нього на підставі Виконавчого листа Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2013 року, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визнати вищезазначений виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. А також просить відкликати з ПрАТ «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН» Виконавчий лист від 05.03.2013 року, виданий Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі №182-891/13-ц.

Ухвалою про відкриття провадження від 15.03.2023 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Копію зазначеної ухвали з доданими до неї документами було направлено відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання, у відповідності до вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України.

Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі 28.04.2023 року (а.с.36). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 273 СК України передбачено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сторони перебували у шлюбі та мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,10).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 08.07.2013 року у цивільній справі №182/4616/13-ц розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.11).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 05.03.2013 року у цивільній справі №182-891/13-ц, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.01.2013 року і до досягнення сином повноліття (а.с.12).

Згідно з актом голови квартального комітету №41 від 07.12.2022 року ОСОБА_3 , 2008 року народження з 05.07.2022 року проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст. 181, ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

З аналізу норми частини 2 статті 181 СК України випливає, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Таким чином, на даний час припинилися обставини, які стали підставою для стягнення аліментів з позивача, оскільки його дитина знаходиться на повному на його утриманні.

Вказані обставини, на думку суду, мають істотне значення, які у відповідності до ч.1 ст.273 СК України, дають підстави для звільнення позивача від сплати аліментів.

З огляду на наведене, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивачем належними і допустимими доказами доведено підстави припинення стягнення з нього аліментів на утримання дитини у зв`язку зі зміною обставин, а саме проживання з 05.07.2022 року неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , окремо від матері, разом із батьком, фактичним утриманням позивачем дитини.

Отже суд приходить до висновку, що позов про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - cина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визначено рішенням суду у справі №182-891/13-ц є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог в частині відкликання виконавчого документу, а також в частині визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №182-891/13-ц, виданого Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, суд зазначає наступне.

Вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, регламентовано ст.ст.430-446 ЦПК України.

При цьому ЦПК України не передбачено такої процесуальної дії як відкликання судом виконавчого листа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Норма частини 2 статті 432 ЦПК України має чітку конструкцію й передбачає, що у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Таким чином, порядок розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передбачений спеціальним розділом ЦПК України, зокрема Розділ VI Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Крім того, відповідно до п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є однією з підстав для закінчення виконавчого провадження.

Згідно з вимогами частини 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, вимоги позивача про відкликання, визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа №182-891/13-ц, виданого на виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду від 05.03.2013 року, не підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 2,12, 13, 76-79,81,89, 174, 178, 247,258,259, 263 265, 268, 273, 274, 277-279, 352, 354 ЦПК України, статтями 7, 179, 180, 197, 273 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ), треті особи Приватне акціонерне товариство «СЕНТРАВІС ПРОДАКШН ЮКРЕЙН», Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення стягнення аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

В іншому відмовити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини, що стягуються на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2013 року у цивільній справі № 182-891/13-ц, починаючи з 05.07.2022 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. В. Рунчева