Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2023 Справа №607/12304/23

05 вересня 2023 року справа №607/12304/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Шимків Л.І., представника позивача Ващука Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ващук Ярослав Сергійович, до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ващук Я.С., звернувся в суд із позовом до відповідачів Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ), ОСОБА_2 , в якому просив: стягнути з МТСБУ 41 330,41 грн страхового відшкодування та 6100 грн за проведення експертного автотоварознавчого дослідження; стягнути зі ОСОБА_2 20 000 грн моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 17 грудня 2022 року о 20 год. 30 хв. в м. Тернополі на перехресті вулиць Злуки-Лепкого водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не переконався у безпечності маневру повороту ліворуч, на ділянці дороги, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, не надав дорогу автомобілю марки «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 10.1, 10.4 ПДР України. Крім цього, водій ОСОБА_2 17 грудня 2022 року о 20 год. 30 хв. в м. Тернополі на перехресті вулиць Злуки-Лепкого, керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до скоєння ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги пункту 2.10 (а) ПДР України. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, з врахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400 грн.

В ході з`ясування всіх обставин щодо скоєння вказаного ДТП було встановлено, що у водія транспортного засобу «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому в силу Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

23 січня 2023 року він, як потерпіла особа, звернувся із повідомлення про ДТП та із заявою про страхове відшкодування до МТСБУ з метою повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, визначити розмір збитків та виплати їх. Згодом представником МТСБУ було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено протокол (акт) огляду пошкодженого автомобіля марки «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час якого було встановлено відомості про транспортний засіб, технічний стан, перелік та опис пошкоджень, які були отриманні внаслідок ДТП з метою визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 28 березня 2023 року на його поштову адресу надійшов лист «Про прийняте рішення» у змісті якого вказувалось про прийняття МТСБУ рішення про виплату йому відшкодування шкоди в розмірі 77 584,54 грн. Разом з тим, ще 03 січня 2023 року він, з метою визначення вартості матеріального збитку завданого внаслідок ДТП, звернувся до судового експерта Мазура М.С. для проведення судової автотоварознавчої експертизи та укладено договір №33/3/23 на виконання судової експертизи. 30 березня 2023 року судовим експертом Мазуром М.С. складено висновок експерта №33/3/23 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яке мало місце 17 грудня 2022 року станом на момент ДТП склала 118 914,95 грн. За проведення вказаної експертизи та на виконання умов договору №33/3/23 від 03 січня 2023 року ним було сплачено 6100 грн.

Таким чином, оскільки розмір страхового відшкодування МТСБУ склав 77 584,54 грн, який є для нього неприйнятним, суттєво заниженим та таким, що не відповідає реальному розміру матеріального збитку, не дає змоги провести відновлювальний ремонт автомобіль «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , 31 березня 2023 року ним було надіслано на адресу відповідача претензію про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП. Разом з тим, не надавши йому жодної відповіді МТСБУ, не узгодивши з ним розміру страхового відшкодування, перерахувало на його ім`я 77 584,54 грн. Однак, він вважає, що вказана сума є неприйнятною, суттєво заниженою та такою, що не відповідає реальному розміру матеріального збитку.

Вказав, що йому, як власнику автомобіля «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП було завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначились на негативних змінах у його житті, оскільки він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, безпомічності, а також негативними переживаннями, тривогою, емоційною напругою, нервозністю пов`язаних із пошкодженням його автомобіля у зв`язку із чим він змушений до теперішнього часу прикладати додаткові зусилля для відновлення свого звичайного способу життя. Крім того, він є інвалідом II групи і з ураженням опорно-рухового апарату довічно. Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі. З огляду на вище викладене, з метою належної адаптації у соціальному середовищі, а також задоволенні власних потреб у пересуванні ОСОБА_1 17.09.2020 року було придбано та ввезено на територію України автомобіль марки «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , як гуманітарна допомога для інваліда, відчуження та передача якого іншій особі без дозволу соцзабезпечення заборонено, про що зазначено у розділі «Особливі примітки» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Однак у зв`язку із значними механічними пошкодження автомобіля «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , отриманими внаслідок ДТП він, на сьогоднішній день позбавлений будь-якої можливості пересуватись та використовувати своє авто за цільовим призначенням, а саме: їздити до м. Зборова чи м. Тернополя на роботу та по роботі, їздити на лікувальні процедури та обстеження до лікарні, купувати ліки в аптеках міст, їздити на ринок за продуктами харчування, виїжджати на вихідні із сім`єю на відпочинок, оскільки він (автомобіль) є єдиним транспортним засобом у його сім`ї. Дані обставини у підсумку суттєво змінили його звичайний ритм життя. Також він та його близьким на сьогоднішній день доводиться протягом тривалого часу використовувати громадський транспорт та таксі, що у підсумку викликає суттєві незручності у пересуванні та створює щодня додаткові витрати для нього та його сім`ї. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автомобілем, йому, довелося відкласти, а від деяких з них взагалі змушений був відмовитись. Також, з моменту скоєння ДТП і по даний час ОСОБА_2 абсолютно не цікавився, а ні його станом здоров`я, а ні завданими матеріальними збитками внаслідок пошкодження ним його автомобіля «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , у зв`язку із чим він відчуває незручності та вимушений продовжувати незвичний для себе спосіб життя (звертатись до судових експертів з метою проведення експертиз щодо визначення вартості матеріального збитку а також за кваліфікованою юридичною допомогою та шукати правди у суді). Відтак, для відновлення нормального психологічного та душевного стану потрібен час. У зв`язку із чим розмір заподіяної моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні психологічні та фізичні страждання, які йому довелося перенести внаслідок ДТП, а також витрати, пов`язані з відновленням його фізичного та психічного стану здоров`я, відпочинком від усього що сталось. Відтак, зважаючи на вище наведене розмір завданих ОСОБА_2 душевних, психологічних та моральних страждань він оцінює в розмірі 20 000 гривень.

Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов.

Крім цього, позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

08 серпня 2023 року представник відповідача МТСБУ подала відзив. Згідно поданого відзиву представник відповідача вказала, що твердження позивача про те, що МТСБУ не надало жодної відповіді на його претензію від 31 березня 2023 року не відповідає дійсності, оскільки 17 квітня 2023 року надіслано відповідь №3-01б/12509, в якій повідомлено позивача про те, що після ознайомлення з отриманими документами, підстав для перегляду раніше прийнятого рішення про відшкодування у розмірі 77 584,54 грн, не має.

Крім того, зазначила, що МТСБУ з врахуванням приписів Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів було визначено розмір шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, заподіяної позивачу внаслідок ДТП. Тому МТСБУ здійснило регламенту виплату позивачу у належному та обгрунтованому розмірі. Вказані обставини підтверджують відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій часті, оскільки жодної переваги висновок експерта над звітом немає, обидва докази є рівноцінними. Також, на виконання своїх обов`язків МТСБУ направило свого представника, а саме аварійного комісара (експерта оцінювача) для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, який здійснювався 07 лютого 2023 року. Після чого було складено звіт про оцінку автомобіля №28 від 07 лютого 2023 року, внаслідок проведення автотоварознавчого дослідження. Відтак, жодної необхідності у проведенні повторного автотоварознавчого дослідження за зверненням позивача не було, а відповідні обгрунтовані підстави для понесення витрат на оплату такої експертизи у розмірі 6100 грн також відсутні.

Щодо витрат на правову допомогу вказала, що МТСБУ вважає заявлені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн неспівмірним і таким, що не відповідають вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Відтак, враховуючи обставини справи, її складність, ціну позову, МТСБУ вважає, що витрати на правову допомогу є завищеними та такими, що не відповідають складності справи, а тому вони підлягають зменшенню.

Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до МТСБУ та зменшити розмір витрат на правову допомогу.

17 серпня 2023 року представник позивача адвокат Ващук Я.С. подав відповідь на відзив. Вказав, що в обгрунтування своїх заперечень МТСБУ посилається в якості доказів розміру матеріальної шкоди на Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 07.02.2023 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , який одержаний з порушенням встановленого Законом порядку оскільки. Так, суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_4 , що складала (Звіт про оцінку автомобіля) висновок про розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження транспортного засобу, не мала права проводити звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу та/або експертне дослідження, які відносяться відповідно до індексу та виду експертної спеціальності 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Оскільки при проведенні звіту про оцінку (дослідження) оцінювач досліджував розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу, однак у нього відсутня необхідна кваліфікація, передбачена індексом та видом експертної спеціальності 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Напрямки оцінки майна, щодо яких оцінювачу діяльності ОСОБА_4 дозволена практична оціночна діяльність це лише оцінка об`єктів у матеріальній формі. Спеціалізація у межах такого напряму: 1.3 «Оцінка дорожніх транспортних засобів», які зазначені останньою у розділ «Вступ» на стор. 3 Звіт про оцінку автомобіля від 07.02.2023 року та у сертифікаті суб`єкта оціночної діяльності №584/20 від 07.07.2020 року виданого Фондом Державного майна України. Відтак, питання, яке може бути постановлено оцінювачу лише одне про вартість відповідного об`єкту, в даному випадку вартість транспортного засобу, постановка будь-яких інших питань буде виходити за межі визначені Законом України «Про оцінку» та самого поняття оцінка майна.

При цьому, алгоритм визначення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (в т.ч. автомобілів) та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власнику (в т.ч. для встановлення страхового відшкодування) регламентується Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції і Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 у редакції наказу від 24.07.2009 року №1335/5/1159, а також положеннями «Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу», зареєстрованої у Реєстрі методик проведення судових експертиз 12.09.2014 року за номером 12.2.03. Виходячи з вимог зазначених Методик основним фактом, що визначає вартість (розмір) матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок пошкодження його колісного транспортного засобу, є вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу від пошкодження. При цьому, для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (КТЗ) і відповідного розміру матеріального збитку, завданого їх власнику, необхідне проведення спеціальних досліджень з визначення характеру, об`єму й номенклатури пошкоджень та відповідних ремонтно-відновлювальних технологічних операцій, з розрахунку- калькулювання вартості відновлювального ремонту, що за змістом і процесом їх виконання не є «оціночними процедурами» та не відповідає поняттю «оцінка майна», передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому не входить у компетенцію оцінювачів, зокрема за спеціалізацією 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів». Для проведення відмічених досліджень фахівець повинен володіти спеціальними знаннями в автомобілебудуванні і технології ремонту транспортних засобів, іншими, перш за все технічними, дисциплінами, а також знати оціночні процедури. При цьому, ст.ст. 6, 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не передбачено умов щодо обов`язкової відповідності вищої освіти профілю оцінюваного майна, що, в загальному випадку, виключає можливість оцінювача самостійно вирішувати питання, де є потреба у застосуванні певних спеціальних знань, зокрема у галузі автотоварознавства. Таким чином, розрахунок вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власникам, у тому числі для встановлення страхового відшкодування, відноситься до компетенції виключно судових експертів автотоварознавців, які атестовані за спеціальністю 12.2 - «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Оцінювачі можуть залучатися до визначення матеріального збитку від пошкодження колісних транспортних засобів лише для визначення ринкової вартості цього майна на момент його пошкодження і (або) його ринкової чи утилізаційної вартості після пошкодження. Враховуючи те, що оцінювач - ОСОБА_4 не має відповідної кваліфікації за спеціальністю 12.2 - «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» та не є атестованим судовим експертом, а тому складений нею Звіт, як доказ вартості матеріального збитку, не може бути прийнятий судом, як належний і допустимий доказ розміру завданого Позивачу матеріальної шкоди від дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, щодо питання дотримання суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 при складані Звіту про оцінку автомобіля від 07.02.2023 року норм процесуального права зазначив, що частиною 7 ст. 102 ЦПК України визначено, що у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Натомість у складеному Звіті про оцінку автомобіля від 07.02.2023 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 не зазначено, що остання обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

01 вересня 2023 року судом зареєстровано заперечення подані представником відповідача МТСБУ. Згідно поданих заперечень представник відповідача зазначає, що позивач перевіряє наявність кваліфікації у ОСОБА_4 на здійснення автотоварознавчого дослідження, керуючись нормативно-правовими актами, дія яких не поширюється на неї, а лише на судових експертів. Однак у змісті Звіту вказано, що ОСОБА_4 є «...суб`єктом оціночної діяльності (сертифікат № 584/20 від 07.07.2020р. року виданий Фондом дероісавного майна України), має повну вищу освіту, кваліфікацію аварійного комісара (свідоцтво № 924, видане Українським Центром Післяаварійного Захисту «Експерт-Сервіс»), Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 5270 від 08 вересня 2007р. за напрямком оцінки майна Оцінка об`єктів в матеріальній формі та спеціалізацією в межах напрямку Оцінка дорожніх транспортних засобів (свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 6032 від 21 листопада 2007р. видане ФДМУ) та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 175- ПК від 15.11.2019р. і стаж експертної роботи з 2007 року...». При цьому, ОСОБА_4 є оцінювачем, зокрема «суб`єктом оціночної діяльності» і діє не на підставі Закону України « Про судову експертизу», Інструкції про призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року, Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 301/5 від 03.0.2015 року, - на які посилається Позивач, намагаючись обґрунтувати недопустимість вказаного звіту. Більше того, навіть в нормативно-правових актах та інформаційних джерелах, які були використані при здійснення дослідження, на які наявне посилання на аркуші 3 звіту, таких законодавчих актів немає, більше того і бути не може.

Крім того, чинним законодавством здійснене чітке розмежування правого регулювання здійснення судових експертиз та автотоварознавчих досліджень, відповідно порядок, підстави здійснення таких, а також суб`єкти, які упованні виконувати такі - різні. Зокрема, суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_4 має спеціалізується за напрямом 1 "Оцінка об`єктів у матеріальній формі" спеціалізація 1.3 "Оцінка колісних транспортних засобів". При цьому, Позивач вказує, що для здійснення автотоварознавчого дослідження необхідна кваліфікація за видом експертної діяльності 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу». Однак ОСОБА_4 не є судовим експертом та не здійснює експерту діяльність, вона є оцінювачем та здійснює оціночну діяльність. Разом з тим, чинний перелік спеціалізації затверджений Порядком ведення Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 10.06.2013 року № 796 (у редакції наказу Фонду державного майна України від 08.06.2017 року № 923) не передбачає такого виду діяльності, на який посилається Позивач (12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу»). Копія такого порядку додається. Внаслідок проведення автотоварознавчого дослідження оцінювачем ОСОБА_4 було складено звіт про оцінку колісного транспортного з дотримання належної спеціалізації за напрямком здійснення оціночної діяльності. Аргументи Позивача лише відображають неправильне розуміння правового регулювання різних правових інститутів. Тому не заслуговують на увагу суду.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову до МТСБУ.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Присутній в судовому засіданні представник позивача адвокат Ващук Я.С. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Представник відповідача МТСБУ в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Вирішуючи заяву представника відповідача МТСБУ про відкладення розгляду справи, суд зазначає, що попереднє судове засідання, призначене на 10 серпня 2023 року було відкладено судом у зв`язку з неявкою представника МТСБУ. При цьому, відповідачем МТСБУ подано відзив на позов та заперечення на відзив. Відтак, суд вважає, що з метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи те, що відповідач скористався своїм правом на подання відзиву та заперечень, відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому у задоволенні відповідної заяви представника МТСБУ слід відмовити.

Розглянувши справу, заслухавши пояснення представника позивача, судом досліджено такі докази та встановлено наступні обставини.

Позивач є власником транспортного засобу «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 17 вересня 2020 року. Зі змісту вказаного свідоцтва вбачається наявність особливих відміток, зокрема відмітки про те, що транспортний засіб є гуманітарною допомогою та його продаж заборонено. Відчуження та передача іншій особі без дозволу соцзабезпечення заборонено.

З посвідчення серії НОМЕР_4 від 20 березня 2012 року, виданого УСП м. Тернополі вбачається, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи довічно.

Як вбачається з інформації з офіційного сайту МТСБУ про перевірку чинності полісу внутрішнього страхування, поліс на транспортний засіб державний номерний знак НОМЕР_1 станом на 17 грудня 2022 року не знайдено.

23 січня 2023 року позивач звернувся до відповідача МТСБУ із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому вказав про подію ДТП, яка мала місце 17 грудня 2022 року о 20 год. 30 хв. в м. Тернополі на перехресті вулиць Лепкого-Злуки. Позивач повідомив відповідачу МТСБУ про учасників ДТП, а саме: транспортний засіб «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_3 та транспортний засіб «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2

23 січня 2023 року позивач звернувся до відповідача МТСБУ із заявою, в якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної внаслідок вищевказаного ДТП, шляхом перерахування коштів на його розрахунковий рахунок.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2023 року, яка набрала законної сили 13 лютого 2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накладенно на нього адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що 17.12.2022 о 20 год. 30 хв. в м.Тернопіль на перехресті вулиць Злуки Лепкого, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не переконався у безпечності маневру повороту ліворуч, на ділянці дороги, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, не надав дорогу автомобілю марки «Citroen», номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, в результаті чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів 2.3 б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП. Крім цього, водій ОСОБА_2 17.12.2022 о 20 год. 30 хв. в м.Тернопіль на перехресті вулиць Злуки Лепкого, керуючи транспортним засобом марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до скоєння ДТП, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги пункту 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

Як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу №28 від 07 лютого 2023 року, складеного аварійним комісаром ОСОБА_4 , оглядом транспортного засобу «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 встановлено наявність в останнього таких пошкоджень:

1)Переднього лівого крила (складна деформація нижньої частини);

2)Передніх лівих дверей (складна деформація нижньої частини з пошкодженням внутрішньої панелі);

3)Нижньої накладки передніх лівих дверей (зруйнована);

4)Корпус дзеркала зовнішнього лівого (подряпина ЛФП);

5)Повторювач повороту дзеркала лівого (тріщина скла);

6)Двері задні ліві (складна деформація, розрив металу);

7)Накладка дверей задніх лівих нижня (зруйнована);

8)Петля дверей задня ліва обмежувач ходу (деформація);

9)Ущільнювач дверей задніх лівих (розриви);

10) Панель боковини задня ліва (деформація передньої нижньої частини);

11) Стійка центральна ліва (деформація, зміщення);

12) Поріг лівий в збору (деформація);

13) Накладка порогу лівого (обрив кріплення, подряпини);

14) Подушка безпека бокова ліва (спрацювала);

15) Подушка безпеки голови ліва (спрацювала);

16) Перекос пройому лівих бокових дверей, дверей задка (розлом, деформація).

Зі складеного на замовлення відповідача МТСБУ суб`єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_4 звіту про оцінку автомобіля «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, з включенням в розрахунок ПДВ, становить 187 428,25 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників, з включенням в розрахунок ПДВ, становить 84 907,45 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників, без включенням в розрахунок ПДВ, становить 77 584,54 грн.

Відповідач МТСБУ направило ОСОБА_1 лист про прийняте рішення, яким повідомив позивачу про прийняття рішення щодо виплати відшкодування шкоди в розмірі 77 584,54 грн.

Позивач, в свою чергу, направив на адресу відповідача МТСБУ письмову претензію, в якій просив переглянути суму страхового відшкодування та сплатити йому страхове відшкодування в розмірі 118 914,95 грн на підставі проведеного висновку №33/3/23 транспортно-товарознавчої експертизи від 30 березня 2023 року.

03 січня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 (замовник) та судовим експертом Мазуром М.М. (виконавець) укладено договір на виконання судової експертизи №33/3/23, відповідно до умов якого виконавець виконує судову автотоварознавчу експертизу на підставі заяви ОСОБА_1 від 03 січня 2023 року, з наданням за його результатами висновку експерта №33/3/23, а замовник оплачує 6100 грн за проведення експертизи.

З квитанції до прибуткового касового ордера №33/3/23 від 07 березня 2023 року вбачається, що позивачем було сплачено судовому експерту Мазуру М.С. 6100 грн за проведення експертизи №33/3/23.

Згідно висновку судового експерта Мазура Степана Степановича №33/3/23 від 30 березня 2023 року за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку спричинених власнику КТЗ «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка мала місце 17 грудня 2022 року станом на час ДТП, при зовнішньому візуальному обстеженні (без проведення необхідних технологічних інструментальних, діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів) ймовірно, становить 118 914,95 грн.

Зі змісту вказаного висновку судового експерта вбачається, що сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу та втраті товарної вартості внаслідок пошкодження, які виявлені при зовнішньомі огляді становить 118 914,95 грн.

Крім того, зі змісту висновку вбачається, що експерт повідомлений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 КК України.

З квитанції АТ «Ощадбанк» №820 від 28 березня 2023 року вбачається, що відповідачем МТСБУ було перераховано позивачу ОСОБА_1 77 854,54 грн.

Вирішуючи питання відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить із такого.

Як визначено у статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На час вчинення ДТП цивільна відповідальність транспортного засобу винуватця ДТП ОСОБА_2 не була застрахована.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно статті 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Із змісту статті 36 Закону вбачається, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Згідно п. 41.1 статті 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В силу вимог статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Як було встановлено в ході судового розгляду, у зв`язку з ДТП, яка мала місце 17 грудня 2022 року, відповідачем МТСБУ було здійснено виплату позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 77 584,54 грн на підставі вимог п. 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідач ОСОБА_2 на момент ДТП не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Разом з тим, позивач зазначає, що визначений відповідачем МТСБУ розмір страхового відшкодування, виплаченого йому, є неприйнятним, суттєво заниженим та таким, що не відповідає реальному розміру матеріального збитку та не дає змоги провести відновлювальний ремонт автомобіль «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Отже, між позивачем та відповідачем МТСБУ наявний спір щодо різниці між розміром виплаченої МТСБУ страхової виплати та розміром матеріальних збитків, завданих позивачу.

Згідно висновку судового експерта Мазура Степана Степановича №33/3/23 від 30 березня 2023 року за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку спричинених власнику КТЗ «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка мала місце 17 грудня 2022 року станом на час ДТП, при зовнішньому візуальному обстеженні (без проведення необхідних технологічних інструментальних, діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів) ймовірно, становить 118 914,95 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу та втраті товарної вартості внаслідок пошкодження, які виявлені при зовнішньому огляді становить 118 914,95 грн.

Суд бере до уваги саме цей висновок експерта щодо визначення суми матеріального збитку завданого позивачу, оскільки такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам статті 102 ЦПК України, є науково обґрунтований, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Таким чином, зважаючи на те, що розмір визначеного відповідачем МТСБУ страхового відшкодування є недостатнім та не відповідає реальному розміру завданих позивачу матеріальних збитків, виплати по яких повинен здійснити відповідач МТСБУ, різницю між належним розміром страхового відшкодування, яке повинен був виплатити відповідач МТСБУ 118 914,95 грн та фактично виплаченим розмір страхового відшкодування 77 584,54 грн, що становить 41 330,41 грн (118 914,95 77 584,54) слід стягнути із відповідача МТСБУ в користь позивача ОСОБА_1 .

При цьому, суд не приймає до уваги, як на підставу визначення розміру завданих матеріальних збитків, посилання позивача на звіт про оцінку автомобіля, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_4 , оскільки на підставі наявних у справі доказів судом не встановлено, що суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_4 має відповідну кваліфікацію, як суб`єкт оціночної діяльності, який вправі надати висновок щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого колісному транспортному засобу внаслідок ДТП. Наявність у ОСОБА_4 документів на право зайняття діяльністю за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізацією в межах напрямку: 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів» не свідчить про те, що остання вправі надавати висновок щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого колісному транспортному засобу внаслідок ДТП.

Так, в силу вимог п. 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вимоги Методики є обов`язковими під час проведення авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто-товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Однією із вимог передбачених Методикою є особистий огляд КТЗ оцінювачем (експертом), про що зазначено в п. 5.1 Методики, а саме Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Відповідно до вимог п. 5.1 Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження».

За змістом статей 3, 4, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пунктів 51, 59, 60 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440 з наступними змінами і доповненнями, основним завданням оцінювачів, суб`єктів оціночної діяльності є проведення незалежної оцінки майна, майнових прав, з наданням письмового «Звіту про оцінку», який містить висновки щодо вартості майна, майнових прав та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, а «оцінка майна, майнових прав» - це процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою відповідними нормативно-правовими актами, при цьому, можуть визначатися ринкова і різні види неринкової вартості майна, майнових прав.

Відповідно до наведеного оцінювач, суб`єкт оціночної діяльності, який має кваліфікаційне свідоцтво за напрямком 1 - «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» та спеціалізацією 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», може проводити оціночну діяльність, яка полягає у визначенні ринкової та різних видів неринкової вартості колісних транспортних засобів та їхніх складових частин.

Згідно Закону України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року (в редакції наказу від 26.12.2012 року №1950/5), основним завданням атестованих судових експертів є проведення на основі спеціальних знань (наукових, технічних та інших) досліджень матеріальних об`єктів, явищ і процесів з наданням письмових висновків з відповідями на поставлені експерту питання.

Відповідно до Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №301/5 від 03.03.2015 року, до експертів пред`являється вимога щодо «відповідної» вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче спеціаліста, тобто, у випадку спеціальностей, пов`язаних з дослідженням та оцінкою певного майна, його вища освіта повинна відповідати профілю саме цього майна.

Згідно з вимогами пункту 2.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які є додатком до зазначеної Інструкції, до числа основних завдань авто-товарознавчої експертизи належить визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), їх складових, розміру вартості матеріальних збитків, заподіяних власнику або володільцю колісних транспортних засобів, їх складових, внаслідок пошкодження останнього, також авто-товарознавчою експертизою можуть вирішуватися питання про складові основного завдання або споріднені з ним, якщо такі питання пов`язані з придбанням та експлуатацією колісних транспортних засобів.

Алгоритм визначення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (в т.ч. автомобілів) та відповідного розміру матеріального збитку, заподіяного їх власнику (в т.ч. для встановлення страхового відшкодування) регламентується Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції і Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, у редакції наказу від 24.07.2009 року №1335/5/1159, а також положеннями «Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу», зареєстрованої у Реєстрі методик проведення судових експертиз 12.09.2014 року за номером 12.2.03.

Виходячи з вимог зазначених Методик основним фактом, що визначає вартість (розмір) матеріального збитку, заподіяного власнику внаслідок пошкодження його колісного транспортного засобу, є вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу від пошкодження. При цьому, для встановлення вартості відновлювального ремонту пошкоджених колісних транспортних засобів (КТЗ) і відповідного розміру матеріального збитку, завданого їх власнику, необхідне проведення спеціальних досліджень з визначення характеру, об`єму й номенклатури пошкоджень та відповідних ремонтно-відновлювальних технологічних операцій, з розрахунку-калькулювання вартості відновлювального ремонту, що за змістом і процесом їх виконання не є «оціночними процедурами» та не відповідає поняттю «оцінка майна», передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому не входить у компетенцію оцінювачів, зокрема за спеціалізацією 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів».

Крім цього, Верховний суд у своїй постанові від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17 зробив висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на вищенаведене, суд не приймає до уваги вказаний звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У зв`язку із залученням судового експерта Мазура М.С. з метою проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи позивач поніс витрати на її проведення у розмірі 6100 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера за №33/3/23 від 07 березня 2023 року. Вказана сума підлягає відшкодуванню позивачу шляхом стягнення з відповідача МТСБУ в його користь.

Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого.

У відповідності до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із змісту статті 23 Цивільного кодексу України фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої душевними стражданнями у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що у зв`язку із значними механічними пошкодження автомобіля «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , отриманими внаслідок ДТП він, на сьогоднішній день позбавлений будь-якої можливості пересуватись та використовувати своє авто за цільовим призначенням, а саме: їздити до м. Зборова чи м. Тернополя на роботу та по роботі, їздити на лікувальні процедури та обстеження до лікарні, купувати ліки в аптеках міст, їздити на ринок за продуктами харчування, виїжджати на вихідні із сім`єю на відпочинок, оскільки автомобіль є єдиним транспортним засобом у його сім`ї. Дані обставини у підсумку суттєво змінили його звичайний ритм життя. Також він та його близьким на сьогоднішній день доводиться протягом тривалого часу використовувати громадський транспорт та таксі, що у підсумку викликає суттєві незручності у пересуванні та створює щодня додаткові витрати для нього та його сім`ї. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автомобілем, йому, довелося відкласти, а від деяких з них взагалі змушений був відмовитись. Також, з моменту скоєння ДТП і по даний час ОСОБА_2 абсолютно не цікавився, а ні його станом здоров`я, а ні завданими матеріальними збитками внаслідок пошкодження ним його автомобіля «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , у зв`язку із чим він відчуває незручності та вимушений продовжувати незвичний для себе спосіб життя (звертатись до судових експертів з метою проведення експертиз щодо визначення вартості матеріального збитку а також за кваліфікованою юридичною допомогою та шукати правди у суді).

Судом встановлено, що з вини відповідача ОСОБА_2 пошкоджено транспортний засіб позивача, а отже очевидним є те, що він зазнав негативних переживань та емоцій від пошкодження свого майна внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 .

Так, судом встановлено, що транспортний засіб «Citroen DS5», державний номерний знак НОМЕР_2 , який зазнав пошкоджень з вини ОСОБА_2 , був завезений на територію України в якості гуманітарної допомоги позивачу ОСОБА_1 , який є інвалідом ІІ групи та використовував даний автомобіль для власних потреб та потреб сім`ї.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 був змушений прикладати додаткових зусиль щоб відновити свої майнові права відстоюючи свої інтереси в судах. Порушився звичний устрій його життя та життя його сім`ї, враховуючи те, що він позбавлений на тривалий час зручного засобу пересування.

Отже, враховуючи характер порушення, глибину душевних страждань позивача, те що через неправомірні дії ОСОБА_2 було пошкоджене майно, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди слід визначити в сумі 10 000 гривень, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову, шляхом стягнення з відповідача МТСБУ в користь позивача 41 330,41 грн страхового відшкодування та 6100 грн за проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження, стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача 10 000 грн моральної шкоди.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить із такого.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що у позові позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8000 грн.

На підтвердження вказаних обставин представник відповідача подав суду:

- ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1056176 від 07 липня 2023 року;

- договір про надання правничої (правової) допомоги від 25 травня 2023 року, укладений між адвокатом Ващуком Я.С. та Фуркевіч Б.Б.;

- додаток за №1 до вказаного договору від 25 травня 2023 року, згідно п. 2 якого за одну годину представництва в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 850 грн. Пунктом 3 вказаного додатку передбачено, що загальний розмір гонорару залежить від кількості затрачених адвокатом годин по даній справі, але в будь-якому випадку не може бути меншин 8000 грн;

- акт обсягу наданої правової допомоги до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 25 травня 2023 року, з описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, зокрема: попередня (досудова) консультація, з`ясування обставин, інших фактичних даних, визначення правової норми, яка підлягає застосуванню, аналіз судової практики 3 год. (2550 грн); підготовка та подання позовної заяви 6 год. (5100 грн).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Таким чином, наявність договірних відносин між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Ващук Я.С. підтверджується договором про надання правничої (правової) допомоги від 25 травня 2023 року та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1056176 від 07 липня 2023 року.

В силу вимог частин четвертою та п`ятої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою та п`ятою статті 137 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами четвертою та п`ятою статті 137 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі N 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі N 317/1209/19 (провадження N 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі N 648/1102/19 (провадження N 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі N 554/2586/16-ц (провадження N 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі N 753/1203/18 (провадження N 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною.

З огляду на викладене, суд, з урахуванням складності цієї справи та виконаних робіт (наданих послуг), приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у справі та стягнення з відповідачів на користь позивача 8000 грн, оскільки цей розмір судових витрат відповідно до статті 135 ЦПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача МТСБУ щодо неспівмірності розміру заявлених позивачем судових витрат, оскільки суд вважає такі витрати реальними та доведеними, співмірними та такими, що відповідають складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціні позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що реальний та доведений позивачем розмір витрат за надання правової допомоги під час розгляду у суді даної справи становить 8000 грн.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що з відповідача МТСБУ в користь позивача слід стягнути 5627,17 грн витрат за надання правової допомоги (47 430,41 / 67 430,41 * 8000), з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача слід стягнути 1186,41 грн витрат за надання правової допомоги (10 000 / 67 430,41 * 8000), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Крім того, судом встановлено, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ групи.

Таким чином, на підставі частини шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача МТСБУ в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 755,17 грн (47 430,41 / 67 430,41 * 1073,60), з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави слід стягнути судовий збір 159,22 грн (10 000 / 67 430,41 * 1073,60), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 351-355 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ващук Ярослав Сергійович, до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_1 41 330 (сорок одну тисячу триста тридцять) гривень 41 коп. страхового відшкодування та 6100 (шість тисяч сто) гривень за проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження.

Стягнути зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь ОСОБА_1 5627 (п`ять тисяч шістсот двадцять сім) гривень 17 коп. судових витрат за надання правничої (правової) допомоги.

Стягнути зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1186 (одну тисячу сто вісімдесят шість) гривень 41 коп. судових витрат за надання правничої (правової) допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України в дохід держави 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 17 коп. судового збору.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави 159 (сто п`ятдесят дев`ять) гривень 22 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідачі:

Моторне (транспортне) страхове бюро України, бульвар Русанівський, 8, м. Київ, .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , .

Головуючий суддя Позняк В.М.