Дата документу 05.09.2023 Справа № 334/2338/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2338/22 Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т.Є.
Провадження № 22-ц/807/1153/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Центр управління інформаційними технологіями» про визнання протиправними наказом про застосування дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Комунального підприємства «Центр управління інформаційними технологіями» (даті КП «ЦУІТ») про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що з 03.01.2013 року працює на підприємстві на посаді начальника диспетчерсько-ліфтової служби структурного підрозділу «Муніципальна служба з технічного обслуговування системи диспетчеризації ліфтів». Крім того він є головою первинної профспілкової організації та членом обласної президії працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування.

15.04.2022 року наказом КП «ЦУІТ» №21 про проведення інвентаризації та приймання-передачі активів у зв`язку з виробничою необхідністю на підприємстві зобов`язано провести інвентаризацію та приймання-передачу основних засобів, малоцінних необоротних матеріальних активів, капітальних інвестицій, нематеріальних активів, малоцінних швидкозношуваних предметів, товарно-матеріальних цінностей, які обліковуються за матеріально-відповідальною особою начальника диспетчерсько-ліфтової служби КП «ЦУІТ» ОСОБА_1 . Інвентаризацію провести станом на 15.04.2022 року у терміни: з 15.04.2022 року по 22.04.2022 року. З вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений.

В період з 21.04.2022 року по 03.05.2022 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

04.05.2022 року наказом КП «ЦУІТ» №27 про внесення змін до наказу «Про проведення інвентаризації та приймання-передачі активів» від 15.04.2022 року №21 (зі змінами)» у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 в період з 21.04.2022 року по 03.05.2022 року, внесено зміни до пункту 2 наказу: «Інвентаризацію провести станом на 15.04.2022 року у терміни: з 15.04.2022 року по 11.05.2022року ».

З наказом позивач був ознайомлений, але не підписав його в день ознайомлення з причини необхідності опрацювати, надати зауваження та свої пропозиції, про що подав пояснювальну на ім`я директора КП «ЦУІТ». При цьому проведення інвентаризації на підприємстві продовжувалося відповідно до наказу №21 від 15.04.2022 року.

04.05.2022 року члени комісії склали акт про відмову в ознайомленні з наказом, відмову від виконання наказу та відмову надати письмові пояснення.

05.05.2022 року він надав пояснювальну записку про те, що свої зауваження надасть після опрацювання наказу.

03.06.2022 року наказом КП «ЦУІТ» №35 «Про оголошення догани начальнику диспетчерсько-ліфтової служби ІОрію Ісупову у зв`язку з відмовою в ознайомленні з наказом директора підприємства від 04.05.2022 року № 27 «Про проведення інвентаризації та приймання-передачі активів» від 15.04.2022 року №21, відмову від виконання цього наказу та відмову надати письмові пояснення, та порушенням п.п. 1.6; 8.4 посадової інструкції начальника диспетчерсько-ліфтової служби, оголосити догану (відмова в ознайомленні з наказом, відмова від виконання наказу та відмова надати письмові пояснення).

З наказом його ознайомили належним чином, при ознайомленні він зазначив, що: з наказом не згодний; порушень трудових обов`язків передбачених посадовою інструкцією немає, пояснення з даного приводу ним були надані, згоди на притягнення його до дисциплінарної відповідальності первинною профспілковою організацією не надано.

До теперішнього часу він працює на підприємстві, виконує належним чином свої посадові обов`язки, бере участь у проведенні інвентаризації і виконує обов`язки начальника диспетчерсько-ліфтової служби КП «ЦУІТ» при цьому є матеріально-відповідальною особою, пунктів посадової інструкції за які його притягнуто до дисциплінарної відповідальності він не порушував. Вважає накладення на нього дисциплінарного стягнення незаконним та необгрунтованим, оскільки в його діях був відсутній склад дисциплінарного проступку, за який передбачена відповідальність.

На підставі зазначеного позивач просив суд визнати наказ КП «ЦУІТ» від 03.06.2022 року № 35 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до начальника диспетчерсько-ліфтової служби ОСОБА_1 за невиконання посадових обов`язків неправомірним та скасувати наказ. Стягнути на його користь з відповідача КП «ЦУІТ» суму судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6425 гривень.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на ненадання судом оцінки: наказу КП «ЦУІТ» від 15.04.2022 року № 15; правомірності дій директора КП «ЦУІТ» у зв`язку з відмовою позивача від ознайомлення з наказом КП «ЦУІТ» від 04.05.2022 року № 27; не встановлення судом виду дисциплінарного проступку у діях позивача; наявність посадового обов`язку позивача повідомляти директора підприємства про виявлені в процесі своєї діяльності порушення і невідповідності, вносити пропозиції щодо їх усунення; не взяття судом до уваги, що пояснювальну записку стосовно підписання даного наказу із зауваженнями і пропозиціями було відправлено поштою через відмову секретаря приймати останню; подальше продовження позивачем виконання наказу КП «ЦУІТ» від 15.04.2022 року № 21, згідно з яким інвентаризація та приймання-передача активів не завершена, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

КП «ЦУІТ» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що в апеляційній скарзі не зазначено в чому полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду, наказ від 03 червня 2022 року № 35 прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, відповідь профспілкового органу була надана з порушенням встановленого строку та не містила належного обґрунтування відмови в надані згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не був порушений порядок застосування до позивача дисциплінарного стягнення, визначений ст. 149 КЗпП України, оскільки таке стягнення до позивача було застосовано уповноваженою посадовою особою; вид обраного стягнення відповідає тяжкості вчиненого порушення трудової дисципліни, а тому при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани були дотримані вимоги трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 03.01.2017 року працює на посаді начальника диспетчерсько-ліфтової служби технічного обслуговування систем диспетчеризації ліфтів КП «Центр управління інформаційними технологіями», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8).

15.04.2022 року наказом КП «ЦУІТ» №21 «Про проведення інвентаризації та приймання-передачі активів» у зв`язку з виробничою необхідністю на підприємстві зобов`язано провести інвентаризацію та приймання-передачу основних засобів, малоцінних необоротних матеріальних активів, капітальних інвестицій, нематеріальних активів, малоцінних швидкозношуваних предметів, товарно-матеріальних цінностей, які обліковуються за матеріально-відповідальною особою начальника диспетчерсько-ліфтової служби КП «ЦУІТ» ОСОБА_1 . Інвентаризацію провести станом на 15.04.2022 року у терміни: з 15.04.2022 року по 22.04.2022 року (а.с.14). Для безпосереднього проведення інвентаризації створити робочу інвентаризаційну комісію, що складається з досвідчених працівників, які знають об`єкти інвентаризації та первинний облік у складі: голова комісії: ОСОБА_2 - головний енергетик; Члени комісії: ОСОБА_3 - начальник відділу технічного обслуговування бездротових диспетчерських систем; ОСОБА_4 - начальник технічного відділу; ОСОБА_5 - заступник головного бухгалтера. Інвентаризацію проводити повним складом інвентаризаційної комісії та у присутності матеріально-відповідальних осіб. Під час проведення інвентаризації здійснити приймання-передачу, а саме: матеріально-відповідальній особі начальнику диспетчерсько-ліфтової служби ОСОБА_1 передати, а матеріально-відповідальній особі інженеру 1 категорії відділу технічного обслуговування дротових диспетчерських систем ОСОБА_6 прийняти активи.

З даним наказом ОСОБА_1 на підприємстві було ознайомлено належним чином.

20.04.2022 року наказом КП «ЦУІТ» №25 Про внесення змін до наказу «Про проведення інвентаризації та приймання-передачі активів» від 15.04.2022 року №21 внесені зміни до пункту 5 та викладено в такий редакції: «Під час проведення інвентаризації здійснити приймання-передачу. Матеріально-відповідальній особі начальнику диспетчерсько-ліфтової служби КП «ЦУІТ» ОСОБА_1 передати, а матеріально-відповідальній особі інженеру 1 категорії відділу технічного обслуговування дротових диспетчерських систем ОСОБА_6 прийняти активи, окрім інструменту та спецодягу. Матеріально-відповідальній особі начальнику диспетчерсько-ліфтової служби КП «ЦУІТ» ОСОБА_1 передати, а матеріально-відповідальній особі майстру ОСОБА_7 та майстру ОСОБА_8 прийняти активи, а саме інструменти. Матеріально-відповідальній особі начальнику диспетчерсько-ліфтової служби КП «ЦУІТ» ОСОБА_1 передати, а матеріально-відповідальній особі комірнику ОСОБА_9 прийняти активи, а саме - спецодяг» (а.с.15).

У період з 21.04.2022 року до 02.05.2022 року включно ОСОБА_1 перебував на лікарняному (а.с.26-27).

04.05.2022 року наказом КП «ЦУІТ» №27 Про внесення змін до наказу «Про проведення інвентаризації та приймання-передачі активів» від 15.04.2022 року №21 у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 в період з 21.04.2022 року по 03.05.2022 року, внесено зміни до п. 2 наказу та викладено в редакції: «п.2. Інвентаризацію провести станом на 15.04.2022 року у терміни: з 15.04.2020 року по 11.05.2022 року» (а.с.16).

04.05.2022 року члени комісії склали Акт про відмову в ознайомленні з наказом, відмову від виконання наказу та відмову надати письмові пояснення, за змістом якого начальнику диспетчерсько-ліфтової служби КП «ЦУІТ» ОСОБА_1 було запропоновано ознайомитися з наказом КП «ЦУІТ» №27 про внесення змін до наказу «Про проведення інвентаризації та приймання-передачі активів» від 15.04.2022 року №21 та засвідчити факт ознайомлення. ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися з наказом та засвідчувати ознайомлення підписом. Текст наказу ОСОБА_1 було зачитано вголос. Після цього ОСОБА_1 наголосив, що з наказом не згодний, виконувати його не буде і підпис у відмітці про ознайомлення ставити не буде. На пропозицію надати письмові пояснення стосовно відмови від ознайомлення з наказом та відмови від виконання наказу ОСОБА_1 відмовився надавати будь-які пояснення, та залишив приміщення (а.с.21).

05.05.2022 року ОСОБА_1 надав пояснювальну записку про те, що наказ ним буде підписаний після опрацювання в період з 05.05.2022 року по 06.05.2022 року із зауваженнями та пропозиціями (а.с.22).

06.05.2022 року ОСОБА_1 надіслав на адресу КП «ЦУІТ» зауваження та пропозиції, які відповідно до повідомлення про вручення були отримані підприємством 11.05.2022 року (а.с.23).

13.05.2022 року КП «ЦУІТ» надіслало первинній профспілковій організації КП «ЦУІТ» подання №0207 про необхідність притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 шляхом оголошення догани (а.с.24).

31.05.2022 року надійшла відповідь первинної профспілкової організації КП «ЦУІТ» та Протокол № 11 засідання первинної професійної організації КП «ЦУІТ», відповідно до якого присутні голосували проти притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани (а.с.37).

03.06.2022 року наказом КП «ЦУІТ» № 35 «Про оголошення догани начальнику диспетчерсько-ліфтової служби ІОрію Ісупову у зв`язку з відмовою в ознайомленні з наказом директора підприємства від 04.05.2022 року № 27 «Про проведення інвентаризації та приймання-передачі активів» від 15.04.2022 року № 21, відмову від виконання цього наказу та відмову надати письмові пояснення, та порушенням п.п. 1.6; 8.4 посадової інструкції начальника диспетчерсько-ліфтової служби, оголошено догану (відмова в ознайомленні з наказом, відмова від виконання наказу та відмова надати письмові пояснення). Підстави: Акт про відмову в ознайомлені з наказом, відмову від виконання наказу та відмову надати письмові пояснення від 04.05.2022року; пояснювальна ОСОБА_1 від 05.05.2022 року (а.с.9).

Під час ознайомленні з наказом ОСОБА_1 зазначив, що: з наказом не згодний; порушень трудових обов`язків передбачених посадовою інструкцією немає, пояснення з даного приводу ним були надані, згоди на притягнення його до дисциплінарної відповідальності первинною профспілковою організацією не надано.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Частиною 1 статті 142 КЗпП України передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Порушення трудової дисципліни це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції.

Пунктом 1.6. Посадової інструкції начальника диспечерсько-ліфтової служби КП «ЦУІТ» (далі посадова інструкція) передбачено, що: «у своїй роботі начальник диспечерсько-ліфтової служби керується чинними законодавчими та іншими нормативно-правовими актами України, внутрішніми нормативними актами підприємства, а також даною трудовою інструкцією» (а.с.10, зворот).

Пункт 8.4. Посадової інструкції передбачає відповідальність за невиконання наказів, розпоряджень і доручень директора підприємства (а.с.12, зворот).

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників КП «ЦУІТ» у розділі Основні обов`язки працівників підприємства у пункті 3.1.1. зазначено: «Виконувати обов`язки, покладені на нього трудових договором, цими Правилами та іншими законодавчими та нормативними актами», у пункті 3.1.2: «Виконувати розпорядження директора підприємства та безпосереднього начальника структурного підрозділу, використовувати свій робочий час для продуктивної праці, утримуватися від дій, які заважають іншим працівникам виконувати їх посадові обов`язки» (а.с.72).

Статтею 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника; на працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

За приписами ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

При вирішенні питання про правомірність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності підлягає з`ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147-1, 148, 149КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи правомочним органом накладено дисциплінарне стягнення, чи не закінчився для цього встановлений строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

Порядок застосування дисциплінарних стягнення врегульовано ст. 149 КЗпП України. Зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Статтею 150 КЗпП України передбачено право працівника оскаржити дисциплінарне стягнення у передбаченому законом порядку.

Відповідно до частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» і частини другої статті 252 КЗпП України однією з гарантій можливості здійснення працівниками, обраними до складу виборної профспілкової організації, своїх повноважень є заборона притягнення їх до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є.

Порядок надання згоди профспілкового органу на притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами його виборних органів, законодавство не містить.

Відповідно до положень частини дев`ятої статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону)

Статтею 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено порядок надання згоди виборного профспілкового органу на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця.

Відповідно до зазначеного порядку, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Аналогічні приписи містяться також в статті 43 КЗпП України.

За змістом вищезазначених норм права, розглядаючи трудовий спір, необхідно з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні належного обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Тобто, необхідно оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права.

Обґрунтованість рішення профспілкового органу повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України).

Рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі N 6-703цс15.

При таких обставинах положення статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», статті 43 КЗпП України за аналогією закону у відповідності до положень частини дев`ятої статті 10 ЦПК України підлягають застосуванню до спірних відносин.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі N 202/2817/19 від 08 жовтня 2020 року.

Так, судом першої інстанції правильно враховано, що надана відмова профспілкового органу (Протокол №11 засідання профспілкового комітету, головою первинної профспілкової організації та головою зборів є ОСОБА_1 ) від 31.05.2022 року взагалі не містить будь-якого обґрунтування, а суть виявленого у діях ОСОБА_1 порушення полягає у невиконанні останнім наказу директора КП «ЦУІТ» від 04.05.2022 року №27, та саме за вказане порушення його було притягнуто до дисциплінарного стягнення (а.с.37-38).

За таких обставин надана профспілкою КП «ЦУІТ» відмова у притягненні ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за виявлене порушення не є обґрунтованою, тому не може бути єдиною підставою для неможливості застосування роботодавцем до працівника дисциплінарного стягнення.

На виконання ухвали Запорізького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року президія Запорізької обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення ( далі - Президія обласної організації профспілки) постановою від 01 серпня 2023року відмовила в наданні згоди на оголошення догани ОСОБА_1 , зазначивши, що наказ не відповідає вимогам ст.147,149 КЗпП України щодо порядку накладення дисциплінарного стягнення, зокрема:

- ОСОБА_1 безпідставно звинувачено у відмові в ознайомленні з наказом про оголошення догани та ненадання пояснень, не взявши до уваги його пояснення від 05.05.2022 року та від 06.05.2022 року;

- не доведено винне умисне невиконання ним трудових обов`язків та зазначеного наказу;

- не враховане всі обставини можливого скоєння проступку (рішення профкому про не згоду з оголошенням догани) та письмові зауваження ОСОБА_1 при ознайомленні з цим наказом (а.с.192-193).

Колегія суддів не може визнати зазначену постанову Президії обласної організації профспілки обґрунтованою з огляду на таке.

Зазначаючи про безпідставне звинувачення ОСОБА_1 у відмові в ознайомленні з наказом №27 від 04.05.2022 року Президія обласної організації профспілки в вищезазначеній постанові не посилається на будь-які докази щодо спростування Акту про відмову в ознайомленні з наказом про проведення інвентаризації та приймання-передачі активів, відмову від виконання наказу та відмову надати письмові пояснення від 04.05.2022 року, складеному та підписаному членами комісії в кількості 7 осіб (а.с.21), зі змісту якого вбачається, що текст наказу про проведення інвентаризації ОСОБА_1 був зачитаний вголос, проте він відмовився від ознайомлення з наказом, виконання наказу та від надання пояснень, залишивши приміщення (а.с.21).

Колегія суддів наголошує, що необхідність опрацювання спірного наказу КП «ЦУІТ» від 04.05.2022 року з метою надання зауважень та пропозицій як причина не підписання останнього не давала права позивачу відмовитися від його виконання, а була підставою для письмової фіксації конкретних перешкод при проведенні інвентаризації на підприємстві із подальшим доведенням до відома керівництва щодо таких перешкод в поряду п. 3.6 його посадової інструкції (право повідомляти директора підприємства про виявлені в процесі своєї діяльності порушення і невідповідності і вносити пропозиції щодо їх усунення).

Крім того, зауваження щодо строків виконання наказу від 04.05.2022 року, які були викладені ОСОБА_1 в пояснювальній записці від 06.05.2022 року, не позбавляли його обов`язку підписати зазначений наказ із відповідними зауваженнями, оскільки сам факт ознайомлення його з наказом 04.05.2022 року позивач не заперечував.

Не заслуговує на увагу посилання у постанові Президії обласної організації профспілки на не врахування рішення профкому первісної організації щодо не згоди з оголошенням догани ОСОБА_1 , оскільки судом встановлено та не спростовано сторонами, що зазначене рішення взагалі не містить будь-якого обґрунтування.

Як вбачається зі змісту зауважень та пропозицій на ім`я директора КП «ЦУІТ» від 06.05.2022 року, ОСОБА_1 посилається на неможливість виконання наказу у строки, визначені комісією по інвентаризації та зазначені в наказі (з 15.04.2022 року по 17.06.2022 року), проте будь яких своїх пропозицій щодо строків проведення інвентаризації з обґрунтуванням вказаних строків не надає (а.с.23).

За вказаних обставин колегія суддів не може визнати рішення Президії обласної організації профспілки від 01 серпня 2023року обґрунтованим та погодитись з ним.

Аргументи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про відсутність у нього жодного дисциплінарного стягнення за час роботи у КП «ЦУІТ» та на подальше виконання наказу від 15.04.2022 року, проведення інвентаризації за яким ще не завершене, не мають правового значення, оскільки сторонами такі факти не заперечуються.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо не встановлення судом дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 , ненадання судом оцінки правомірності дій директора КП «ЦУІТ» у зв`язку із відмовою позивача від ознайомлення зі спірним наказом не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як установлено ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судових рішень, не встановлено.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 вересня 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова