КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-н/947/4567/23
УХВАЛА

07.09.2023 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату внесків на утримання території в сумі 11598,37 грн., інфляційних втрат в сумі 2260,92 грн., трьох відсотків річних в сумі 389,39 грн., витрат на сплату судового збору в сумі 268,40 грн.,

ВСТАНОВИВ:

24.08.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату внесків на утримання території в сумі 11598,37 грн., інфляційних втрат в сумі 2260,92 грн., трьох відсотків річних в сумі 389,39 грн., витрат на сплату судового збору в сумі 268,40 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою розподілено судді Калініечнко Л.В.

Оглянувши матеріали справи за вказаною заявою, суддя дійшла до висновку про наявність підстав для відмови у видачу судового наказу заявникові, виходячи з наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. (ст. 4 ЦПК України).

У відповідності до ч.2 ст. 160 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 163 ЦПК України встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

До заяви про видачу судового наказу додаються зокрема документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Верховний Суд (справа №260/988/19) у постанові від 11.02.2020 року пояснив: представництво юридичної особи виражається через доручення та видачу довіреності на вчинення дій, тоді як для самопредставництва необхідні лише внутрішні документи юридичної особи (положення, трудовий договір тощо). Головна відмінність полягає у тому, хто і на підставі якого документа здійснює представництво: у випадку самопредставництва це залучення особи, яка має безпосереднє відношення до підприємства, а її повноваження вже передбачені у внутрішніх документах. Що ж до представництва, то це залучення будь-якої третьої особи, що супроводжується формуванням нового документа довіреності.

Так, самопредставництво надає юридичній особі можливість представляти свої інтереси внутрішнім працівникам без залучення сторонніх адвокатів та радників. Більше того, для самопредставництва достатньо лише 2-ох документів: документ, що передбачає повноваження особи, яка займає певну посаду, представляти інтереси юридичної особи без довіреності, та документ на підтвердження того, що уповноважена особа займає відповідну посаду.

Отже, юридичну особу може представляти в цивільному процесі представник адвокат, або юридична особа може реалізувати своє право на звернення до суду шляхом самопредставництва.

Судом враховується висновок Великої Палати Верховного Суду викладений в ухвалі від 08.06.2022 року по справі №303/4297/20, відповідно до якого з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Частиною 3 статті 62 ЦПК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Частиною 1 статті 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що посадовими особами товариства є члени виконавчого органу, наглядової ради, а також інші особи, передбачені статутом товариства.

Відповідно до пункту 13 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта, інформація для здійснення зв`язку з керівником юридичної особи (телефон та/або адреса електронної пошти)), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Визначення довіреності міститься у частині 3 статті 244 Цивільного кодексу України, за якою довіреність - це письмовий документ, що видається довірителем представнику для засвідчення його повноважень перед третіми особами в процесі здійснення представництва.

Частиною 4 вказаної статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:

1) довіреністю;

2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Так, вказана заява підписана і подана до суду від імені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ», за підписом голови правління ОСББ «ДОБРОБУТ» - Кучеренко О.І.

Проте до заяви не додано та в матеріалах справи відсутні жодні документи, які б підтверджували посадове становище Кучеренко О.І., а саме як голови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ», або документів на підтвердження того, що Кучеренко О.І. є адвокатом та здійснює представництво Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ».

Подана до заяви Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № від 03.02.2020 року, судом не приймається, оскільки стосуються іншої юридичної особи, не сторони справи, а саме ТОВ Науково-виробниче підприємство «АЛЮР».

Згідно з п.2 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо зокрема заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Приймаючи вищевикладене, оскільки суд позбавлений можливості пересвідчитись у наявності прав відповідної особи на підписання і подання заяви від імені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ», суддя вважає, що заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, у зв`язку з чим у видачі судового наказу за цією заявою слід відмовити.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню, а також заявник не обмежений права на повторне звернення до суду з цією заявою після усунення недоліків, що слугували для її повернення.

Керуючись ст. 4, 62, 160, 163, 165, 352-354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ДОБРОБУТ» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату внесків на утримання території в сумі 11598,37 грн., інфляційних втрат в сумі 2260,92 грн., трьох відсотків річних в сумі 389,39 грн., витрат на сплату судового збору в сумі 268,40 грн..

Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу з цих підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя КалініченкоЛ.В.