Справа №672/909/23
Провадження №2/672/379/23
05 вересня 2023 року м.Городок
Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:
головуючої - судді Пономаренко Л.Е.,
за участю: секретаря судового засідання Ратушняк Л.В.,
представника позивача- ОСОБА_1 ,
третьої особи: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування, виконавчий комітет Городоцької міської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: ОСОБА_2 ,
Орган опіки та піклування Городоцької міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 проживала у громадянському шлюбі з ОСОБА_4 , під час спільного проживання ОСОБА_3 завагітніла. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_5 . Після виписки з пологового відділення ОСОБА_3 передала малолітнього ОСОБА_5 бабусі ОСОБА_2 , підписавши заяву згідно якої не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. ОСОБА_2 проживає разом з малолітнім ОСОБА_5 , який залишився без батьківського піклування, займається його вихованням, утримує його. Мати ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками. За даних обставин позивач звернувся до суду з даним позовом, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина та стягнути аліменти на утримання дитини.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього сина та стягнути з відповідачки аліменти на його утримання, на підтвердження чого надав суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, затверджений 04 вересня 2023 року рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради №163/2023. Проти заочного розгляду не заперечив.
Відповідач повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за відомою адресою проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України, але своїм правом на участь не скористалася, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не надала.
Третя особа ОСОБА_2 суду пояснила, що являється біологічною бабусею малолітнього ОСОБА_5 .. Її син ОСОБА_4 проживав у громадянському шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 син помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_6 , через дві години після пологів покинула лікарню, залишивши дитину в пологовому відділенні. Через два дні після народження хлопчика, бабуся приїхала в Київ до пологового будинку, дізналася про те, що мати дитину покинула і зайнялася оформленням документів. Вона зустрічалася з ОСОБА_3 , просила її забрати сина з пологового будинку і разом поїхати жити в м.Городок, так як вважала, що дитині потрібна мати. Але ОСОБА_3 відмовилася від такої пропозиції, 22.02.2023 написала заяву про передачу дитини ОСОБА_2 та не заперечення проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього бабуся забрала дитину жити до себе, опікується нею. Мати дитини за весь час жодного разу не цікавилась життям сина, не бачила його, не телефонувала.
Відповідно до ч.3ст. 211, ч.1ст.223, ч.1ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 . В свідоцтві про народження матірю дитини записана ОСОБА_3 , батько дитини записаний на підставі ч.1 ст.135 СК України - ОСОБА_7 . За обґрунтованим припущенням і твердженням відповідача, біологічним батьком дитини є ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до народження дитини, ОСОБА_4 помер. Після виписки з пологового відділення ОСОБА_3 передала малолітнього ОСОБА_5 бабусі ОСОБА_2 , підписавши нотаріально посвідчену заяву, згідно якої не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. За результатами проведеного генетичного дослідження від 17.03.2023, вірогідність родинного зв`язку бабуся-дитина між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 складає 98,9%. З 22.02.2023 ОСОБА_6 проживає в родині ОСОБА_2 .
Із заяви, підписаної ОСОБА_3 22 лютого 2023 року вбачається, що остання у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та відсутністю житлової площі, що унеможливлює утримання та виховання дитини, передає свого малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на виховання матері її цивільного чоловіка, біологічного батька дитини ( ОСОБА_4 )- ОСОБА_2 та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно актів обстеження умов проживання від 24.02.2023, 28.04.2023, 04.07.2023 вбачається, що для малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 створено належні умови для утримання та всебічного розвитку. Дитина забезпечена усім необхідним. В сім`ї дружні доброзичливі стосунки.
Рішенням № 163 від 04 вересня 2023 року Виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З листа служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.07.2023 №10413-2284 відомо, що у ОСОБА_3 є ще двоє неповнолітніх дітей: відносно однієї дитини ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав, дитина передана на усиновлення; друга дитина знаходиться під опікою своєї бабусі.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В силу пункту 2 ч. 1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Судом встановлено, що відповідач свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, не цікавиться його долею протягом тривалого періоду часу, участі у його вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Той факт, що двоє інших дітей ОСОБА_3 також не проживають разом з неї характеризують її як людина яка не в повній мірі розуміє що таке материнство, її нехтування своїми обов`язками по відношенню до дітей. Відповідач жодних спроб на відновлення відносин з сином не робила, тобто, вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у його долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що відповідач повинна забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів в розмірі частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 24.07.2023 і до досягнення ним повноліття.

З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути 2147 грн.20 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.141, 280-282, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги органу опіки та піклування, виконавчого комітету Городоцької міської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь юридичної чи фізичної особи, під опіку або на виховання якій буде передана дитина, на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі частини всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 24.07.2023 і до досягнення ним повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Роз`яснити, що мати, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 2147 грн.20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Городоцького районного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Орган опіки та піклування Городоцької міської ради, місце знаходження: вул.Грушевського, буд. 53, м.Городок Хмельницька область, 32000, .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.Е.Пономаренко