Справа № 724/951/23
Провадження № 2/724/293/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.,

за участі сторін:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

01.05.2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що між нею та відповідачем 02 грудня 2013 року було зареєстровано шлюб, однак подружні відносини не склались в даний час їх шлюб розірвано. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітня донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27 березня 2023 року Хотинським районним судом Чернівецької області у цивільній справі № 724/639/23 видано судовий наказ згідно якого вирішено стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягування від 20.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем у цивільній справі № 724/639/23 було подано доказ, як підставу винесення судового наказу довідку № 75 від 13 березня 2023 року Рукшинської сільської ради Дністровського району Чернівецької області про те, що станом на 13 березня 2023 року ОСОБА_4 проживає та знаходиться на утриманні відповідача, даний доказ та судовий наказ було направлено Хотинським районним судом на адресу позивача.

З тексту заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів вбачається, що: відповідач один не в змозі повноцінно утримувати їх спільну доньку; для дитини постійно треба купувати одяг, взуття, шкільне приладдя, продукти харчування, іграшки, оздоровлювати її, тощо; мати дитини в добровільному порядку коштів на її утримання відповідачу не надає та не беру участі в утриманні дитини; боржник займається по найму типографічною діяльністю та отримую не поганий дохід, який здебільшого витрачає на свої потреби, є молодою працездатною особою, отримую дохід і має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Позивач вважає, що її позовна заява про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з наступного: ОСОБА_2 звернувшись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в рамках цивільної справи № 724/639/23 надав довідку № 75 від 13 березня 2023 року Рукшинської сільської ради про те, що станом на 13 березня 2023 року ОСОБА_4 проживає та знаходиться на його утриманні.

Комісією встановлено, що у період часу з 22 лютого 2023 року по 13 квітня 2023 року донька проживала разом з батьком на період відсутності матері, яка знаходилась в м. Києві на роботі. З 13 квітня 2023 року дитина повернулася та проживає з мамою за місцем реєстрації і перебуває на її утриманні, входить до складу її сім`ї.

Тобто, в дійсності після розлучення з відповідачем з 2019 року по даний час 2023 року, на протязі 4-ох років, їх з відповідачем донька ОСОБА_4 проживала разом з позивачем. Про стягнення аліментів з відповідача позивач не зверталась, оскільки між ними дуже напружений та складний характер відносин.

З 22 лютого 2023 року по 13 квітня 2023 року дійсно їх донька проживала разом з батьком позивач була відсутня, оскільки вона знаходилась в м. Києві на роботі, їх донька ОСОБА_6 залишилась в помешканні її рідної сестри ОСОБА_7

22 лютого 2023 року відповідач у справі зайшов до школи і забрав їх доньку ОСОБА_8 до свого помешкання, нікого про це не попередивши.

Далі менше ніж за місяць перебування доньки в помешканні відповідача, а саме 20 березня 2023 року він звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, бо він буцімто не в змозі самостійно утримувати дитину, купувати їй одяг, взуття, шкільне приладдя, продукти харчування, іграшки.

13 квітня 2023 року позивач приїхала з м. Києва, забрала доньку із школи до свого помешкання, донька повідомила, що більше вона не буде проживати з батьком (відповідачем).

Враховуючи вище викладене позивач просить суд позов задовольнити та припинити стягнення аліментів, які стягуються щомісячно з позивача на користь відповідача на підставі судового наказу Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 березня 2023 року (цивільна справа № 724/639/23), на утримання малолітньої дитини: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягування від 20.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням суду законної сили.

05.07.2023 року на адресу суду від відповідача надійшла заява разом з якою він надає суду докази.

Відповідно до ч.1, 3, 9 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З наданих відповідачем документів вбачається, що відсутнє підтвердження того, що відповідач подаючи докази заздалегідь направив їх позивачу. Матеріали справи не містять докази такого направлення.

Отже фактично відповідач не виконав вимоги вище вказаної статі, а тому суд вирішуючи справу не бере до уваги відповідні докази відповідача, оскільки відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи (позивачу).

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.06.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні посилаючись на доводи вказані в позовній заяві просить суд задовольнити позовну заяву. Також вказав, що у 2019 році був припинений шлюб між сторонами. З цього часу діти проживали із позивачем з її сестрою. Вона не зверталася за видачею судового наказу, оскільки не вважала за доцільним. Позивачка періодично їздила на роботу в Київ, вона не перешкоджала, щоб дитина бачилася з відповідачем. Коли позивач була в Києві батько забрав доньку до себе на один місяць та в цей час він звернувся до суду з видачею судового наказу щодо стягнення аліментів з матері. Коли позивач повернулася з Києва дитина повернулася проживати разом з нею. На даний час позивачка з дитиною за кордоном. На момент видачі судового наказу представник позивача вказує, що визнається той факт, що донька проживала із батьком, однак на даний момент не проживає, тому є необхідність припинити стягнення аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 , в судовому засіданні вказав, що не припиняти стягнення аліментів. Після розлучення до 2022 року проживали разом. Жінка на даний час відстоює свою неправильну позицію, вона хоче показати, що вона хороша мати. На сьогодні дитина проживає з матір`ю насильно. Відповідач вказує, що має намір звернутися з позовом про визначення місця проживання дитини. Фактично на думку відповідача позивачка виклала дитину. 11 липня дитина знову почала проживати з матір`ю. Відповідач зазначає, що якщо припинити стягнення аліментів і до нього знову прийде дитина то йому необхідно буде знову звертатися до суду. Також вказує, що місце реєстрації дитини з 2020 року не змінювалося вона зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні вказала, що вона була з дитиною, а її сестра поїхала до Києву заробляти гроші. Стадлер не допомагав. Дитина в той час та зараз знаходиться з матір`ю. Дитині краще з матір`ю. З батьком дитина фактично проживала три неділі. З 13 квітня 2023 року проживає з матір`ю та знаходиться на її повному утримані. У липні дитина не проживала з батьком. Мати та донька проживають у помешканні сестри.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.02.2019 року справа № 724/1918/18 шлюб між ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 її батьками є ОСОБА_2 , та ОСОБА_3

17.03.2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області виніс судовий наказ у справі № 724/639/23 яким стягнув з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягування від 20.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

З довідки від 13.03.2023 року № 75 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає та знаходиться на утриманні ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 20.04.2023 року № 107 встановлено, що після розлучення ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , їх донька залишилась проживати з мати за адресою: АДРЕСА_1 . Комісією встановлено, що у період з 22 лютого 2023 року по 13.04.2023 року дитина ОСОБА_4 , проживала та виховувалась з батьком ОСОБА_2 , (на період відсутності матерів, яка знаходилась в м.Київ на роботі). З 13 квітня дитина повернулась та проживає з мамою за місцем її реєстрації і перебуває на її утримані, входить до складу її сім`ї.

Відповідно до довідки № 463 від 04.06.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до довідки № 106 від 20.04.2023 року донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає біля матері ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

За ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

У постанові від 28.09.2022 № 686/18140/21 Верховний Суд вказав, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що дитина з 22.02.2023 року по 13.04.2023 року проживала та виховувалася батьком. З 13.04.2023 року припинила проживати з батьком і почала проживати знову з матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується актом обстеження № 107, довідкою № 106 та показами свідка (а.с15-17).

Враховуючи те, що на з 13.04.2023 року дитина не проживає з батьком та не знаходиться на його утриманні припинення стягнення аліментів на користь відповідача (батька) буде відповідати нормам чинного законодавства та сприяти забезпеченню інтересів дитини.

Оскільки право на отримання аліментів має той з батьків з ким проживає дитина та на його утримані вона знаходиться.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та вважає, що з позивача слід припинити стягнення аліментів, які стягуються щомісячно на підставі судового наказу Хотинського районного суду Чернівецької області від 27.03.2023 року цивільна справа № 724/639/23, на утримання малолітньої дитини: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягування від 20.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того на підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених вимогам, у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 141, 150, 160, 180-183, 267-271, 273, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 76-89, 141, 258, 263-268, 260-265, 353ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Припинити стягнення аліментів, які стягуються щомісячно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі судового наказу Хотинського районного суду Чернівецької області від 27.03.2023 року цивільна справа № 724/639/23, на утримання малолітньої дитини: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягування від 20.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07.09.2023 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ