КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/7010/23 Головуючий у 1 інстанції: Юзькова О.Л.
провадження №22-ц/824/8444/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Сушко Л.П.,

при секретарі: Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Фонд Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегобанк», про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що в період від 06.01.2022 року до 09.01.2022 року на ім`я заявника в сімох банках України отримано кредити на суму 29 100 грн. До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо шахрайських дій.

Також заявником подано позови до всіх кредитних установ, які видавали кредити.

В ході надходження відзивів на позови стало відомо, що персональні дані ОСОБА_1 передавались через IDБанк системи НБУ, а саме АТ «Мегабанк».

Вказувала, що наразі АТ «Мегабанк» перебуває у стадії ліквідації і всі його повноваження виконує Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

13.08.2022 року заявник направила запит до Фонду, але відповідь по суті питання не отримала.

Зазначала, що вона не укладала договорів з АТ «Мегабанк» та не надавала згоди (дозволу) на розповсюдження своїх персональних даних.

Тому, ОСОБА_1 просила суд винести рішення про розкриття банківської таємниці, а саме: номери карток/картки, які/яка були відкриті в АТ «Мегабанк», дата і час відкриття, надати ОСОБА_1 договори на підставі яких були відкриті ці картки/картка, надати інформацію, яким чином була пройдена ідентифікація і верефікація клієнта ОСОБА_1 в АТ «Мегабанк», надати анкету-заяву, на підставі якої відкрився особистий кабінет в АТ «Мегабанк», надати ОСОБА_1 зразки її особистого, або електронного підписів, надати ОСОБА_1 інформацію, яким чином АТ «Мегабанк» отримав персональні дані заявника та інформацію, хто надав персональні дані за наявності, АТ «Мегабанк», надати інформацію, який банк виступив IDБанком при відкритті особистого кабінету або в інших діях, пов`язаних з цим питанням.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року заяву залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким заяву задовольнити.

Скаргу обґрунтовувала тим, що вона має право на розкриття банківської таємниці стосовно власних персональних даних, і свої вимоги підтримує в повному обсязі.

Вказує, що вона ( ОСОБА_1 ) є учасником системи ВаnkID в Приват банку та Акцент банку, то вважає використання АТ «Мегабанком» цієї системи порушенням її прав споживача системи ВаnkID, так як ніколи не була клієнтом АТ «Мегабанк».

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не зазначила положення закону, які надають їй повноваження на звернення до суду із заявою про розкриття банком банківської таємниці, а необхідні їйдокументи можуть бути надані відповідно до положень чинного законодавства за запитом власника інформації - заявника.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Розгляд судом справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю щодо юридичних та фізичних осіб, регламентований ст.ст.347-349 ЦПК України.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 звернулась з даною заявою у зв`язку із ненаданням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб інформації стосовно номерів карток, отриманих на її ім`я в АТ «Мегабанк», щодо отримання її персональних даних, проходження ідентифікації та верефікації в якості клієнта фінансової установи тощо.

За приписами ст.348 ЦПК України в заяві про розкриття банківської таємниці має міститись, зокрема, обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено.

Судом встановлено, що у лютому 2023року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, який обґрунтовувала тим, що в період від 06.01.2022 року до 09.01.2022 року на ім`я заявника в сімох банках України отримано кредити на суму 29 100 грн. До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо шахрайських дій.

Також заявником подано позови до всіх кредитних установ, які видавали кредити.

Встановлено, що персональні дані ОСОБА_1 передавались через IDБанк системи НБУ, а саме АТ «Мегабанк».

Так, АТ «Мегабанк» перебуває у стадії ліквідації і всі його повноваження виконує Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

13.08.2022 року заявник направила запит до Фонду, але відповідь по суті питання не отримала.

Зазначала, що вона не укладала договорів з АТ «Мегабанк» та не надавала згоди (дозволу) на розповсюдження своїх персональних даних, а тому вважає, що єдиним способом підтвердження того, що вона не є клієнтом АТ «Мегабанк», є надання банком інформації, яка містить банківську таємницю.

Згідно положень ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відома банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за заявою на письмовий запит або з письмового дозволу власника такої інформації, за рішенням суду.

За приписами ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно вимог ч.2 ст.350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1 не зазначила положення закону, які надають їй повноваження на звернення до суду із заявою про розкриття банком банківської таємниці, а документи, які їй необхідні, можуть бути надані відповідно до положень чинного законодавства за запитом власника інформації - заявника.

Крім того, надана Фондом гарантування фізичних осіб відповідь на запит свідчить про те, що звернення, адресоване уповноваженій особі на ліквідацію АТ «Мегабанк» Білій І.В. наразі опрацьовується в фінансовій установі, а чинним законодавством України передбачено право у разі ненадання відповіді або при незгоді із наданою відповіддю, оскаржити її в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: