печерський районний суд міста києва
Справа № 757/316/23-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позиція сторін у справі

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «ПРИВАТБАНК», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що на момент вчинення виконавчого напису між сторонами не було укладено жодного кредитного договору. Тобто, третій особі не був поданий для вчинення виконавчого напису документ (кредитний договір), на підставі якого начебто виникла безспірна заборгованість за ним, а також жодним чином не підтверджено належними доказами наявність безспірної заборгованості та її розмір.

З моменту виникнення у стягувача права вимоги пройшло більше трьох років, що унеможливлює вчинення виконавчого напису.

Однак, як зазначено в виконавчому написі, строк, за який проводиться стягнення, - десять років, п`ять місяців шість днів, а саме з 13.02.2006 (з дня начебто укладення кредитного договору) по 19.07.2016 року. Тобто, щонайменше період з 13.02.2006 року по 19.07.2013 року знаходиться за медами періоду, за який можна було вчиняти виконавчий напис.

Позивач зазначає, що йому не було надіслано повідомлення про порушення основного зобов`язання, жодні докази як надсилання такого повідомлення, так і, тим паче, докази такого отримання повідомлення відсутні.

Спірний виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за номером 7177, вчинено на суму 330 413, 02 грн. Однак, за цим же номером 7177 зареєстровано в реєстрі інший виконаний напис у відношенні позивача на користь того ж стягувана, виданий тим же приватним нотаріусом - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. - проте на зовсім іншу суму, а саме, на суму - 100 000, 00 грн.

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав письмові пояснення, в яких зазначено, що строки передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат», за своєю природою, не є позовною давністю, вчинення виконавчого напису, є позасудовим способом захисту цивільних прав. Але навіть якщо виходити з норм статті 256 Цивільного кодексу України: «Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.» Ця норма закону стосується саме звернення до суду, а ні в якому разі не строком звернення до Нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Не зважаючи на те, що строк позовної давності невірно використовувати у даному випадку, Банком все одно норма цієї статті не порушено, оскільки згідно зі статтею 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У даному випадку певною подією для початку перебігу строку має бути дата припинення дії договору. Але договір не був припинений у зв`язку з п.9.6. Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент підписання договору. У цьому пункті чітко зазначено, що договір є дійсним до моменту належного виконання сторонами зобов`язань. Зобов`язання позивачем на сьогоднішній день не виконано. Більш того особа зловживає своїй правом на звернення до суду за для ухилення від виконання договірних обов`язків.

Процесуальні дії

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 січня 2023 року витребувано докази у справі.

Фактичні обставини справи

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

16 серпня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар 1.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7177, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № SAMDN3254 від 13.02.2016 року, укладеним між позивачем та відповідачем, на суму 330 413, 02 грн.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріали справи свідчать про те, що при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису АТ КБ «ПриватБанк» до заяви були долучені не всі необхідні документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Судом встановлено, що згідно виконавчого напису строк, за який провадиться стягнення, - 10 років п`ять місяців шість днів, а саме з 13 лютого 2006 року по 19 липня 2016 року.

Хибними є твердження сторони відповідача про те, що строк позовної давності невірно використовувати у даному випадку через позасудовий характер виконавчого напису, адже суд не проводить аналогію між положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» та статтями 256, 257 ЦК України.

Проте застереження, встановлене главою 19 розділу V ЦПК України, щодо граничного періоду стягнення стосується не тільки судових проваджень, є загальним, якщо інше не встановлено договором, а відтак стягнення заборгованості за кредитним договором за період понад десять років свідчить про очевидну спірність суми стягнутої заборгованості, а тому виконавчий напис підлягає скасуванню.

За правилами статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений за подання позову у розмірі 992, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «ПриватБанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського. 1-Д; ), третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна (адреса: 49000, м. Київ, вул. Центральна, 6/9), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню повністю, виконавчий напис, вчинений 16 серпня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 7177, з пропозицією стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № SAMDN3254 від 13.02.2016 року, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Приват Банк», на суму 330 413, 02 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «ПриватБанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського. 1-Д; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя С. В. Вовк