Справа № 522/5122/23
Провадження № 2/522/3558/23
05 вересня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Міщенко О.В.
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (далі - ТОВ «ФК «Паріс») у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованість у розмірі 32 921,11 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 08.08.2019 року між акціонерним товариством «РВС Банк» (далі - АТ «РВС Банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 0037458. Відповідно до умов укладеного Кредитного договору банк зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 21 538,46 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав надавши ОСОБА_1 кредитні кошти на умовах визначених кредитним договором.
За договором про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги № 29072021/1 від 29.07.2021 року. З цих підстав, правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «РВС Банк» стало ТОВ «ФК «Паріс», яке набуло право вимоги заборгованості за Кредитним договором № 0037458 від 08.08.2019 року. Зокрема, п. 2.2 Договору визначено, що Сторони домовились, що Права вимоги включають всі права вимоги за кредитними договорами, договорами забезпечення, а також всі похідні вимоги з цих договорів або такі, що випливають з них, в тому числі, але не виключно: вимоги по нарахуванню та стягненню процентів, неустойки, штрафів, індексу інфляції, трьох відсотків річних та/або збитків, вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів, вимоги по отриманню коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів, права, що випливають із судових справ, в тому числі справ про банкрутство, виконавчих проваджень, в тому числі щодо майна, яке не було реалізоване на торгах та передане стягувачу в погашення боргу, мирових угод, договорів з арбітражними керуючими, охоронними організаціями, права кредиторів, права участі в колегіальних органах, в тому числі в комітеті кредиторів, права на отримання повернутих (невикористаних) авансових внесків, сплачених судових зборів тощо. Згідно договору відступлення права вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 32 921,11 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 16 894,39 грн, заборгованість за процентами - 2 998,74 грн., заборгованість за комісією - 10 463,51 грн, пені - 410 грн.)
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «ФК «Паріс», представник позивача просить позов задовольнити шляхом стягнення ОСОБА_1 , 21 538,46 грн. та сплаченого судового збору.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Паріс» не з`явився подав заяву, у якій просив суд про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву не надавала суду. Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення.
За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08.08.2019 року між акціонерним товариством «РВС Банк» (далі - АТ «РВС Банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 0037458. Відповідно до умов укладеного Кредитного договору банк зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 21 538,46 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав надавши ОСОБА_1 кредитні кошти на умовах визначених кредитним договором.
Згідно договору про відступлення прав вимоги № 29072021/1 від 29.07.2021 року, правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «РВС Банк» стало ТОВ «ФК «Паріс», яке набуло право вимоги заборгованості за Кредитним договором № 0037458 від 08.08.2019 року.
Вказані вище вимоги відповідачем не були виконані, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
За змістом ст. 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
У відповідності до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), (п.54), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Вищенаведені обставини підтверджують факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, що дає право на стягнення 3 відсотків річних від простроченої суми за кредитом з ОСОБА_1 .
Відтак, станом на 13.03.2023 року заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК ПАРІС» становить 28 206,98 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 16 894,39 грн, заборгованість за процентами - 679,08 грн., заборгованість за комісією - 10 463,51 грн, пені - 170 грн.)
У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 28 206,98 грн. в порядку ч.2 ст.625 ЦК України нараховано 2 921,16 грн - 18 % річних за користування грошовими коштами за період з 29.07.2021 р .по 23.02.2022 р., 1792,97 грн інфляційних втрат за період з 29.07.2021 р .по 23.02.2022 р., що в загальному розмірі становить 32 921,11 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2684 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 128, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-283, 351-355 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 05.09.2023 року.
Суддя О.П.Шенцева