Справа № 953/6657/22
Провадження № 2/638/2375/23
28 серпня 2023 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Подус Г.С.,
за участю секретаря судового засідання Веліток Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, Служба у справах дітей по Київському району Департаменту Служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна, -
23.11.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, Служба у справах дітей по Київському району Департаменту Служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.11.2022 року справу предано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2023 року справа надійшла в провадження судді Подус Г.С.
ОСОБА_1, позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 25.07.2015 року по 11.05.2017 року її донька- ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В шлюбі у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .У квітні 2016 року, залишивши дружину та малолітню доньку, відповідач пішов із сім?ї та став мешкати окремо, за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26.01.2017 у справі №621/2354/16-ц. 3 того часу ОСОБА_3 разом із своєю малолітньою донькою ОСОБА_6 , 2016 р.н., фактично проживала однією сім?єю зі своїми батьками у належному ОСОБА_7 на праві власності житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки з моменту полишення сім?ї відповідач жодним чином не цікавився життям своєї малолітньої доньки, не приймав участі у її вихованні, у тому числі, ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надавав, ОСОБА_3 , матір малолітньої ОСОБА_5 , 2016 р.н., вимушена була звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26.01.2017 у справі №621/2354/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2016 до досягнення дитиною повноліття.
Факт проживання малолітньої ОСОБА_5 , 2016 р.н., у сім?ї ОСОБА_1 , тобто зі своїми бабою і дідом, підтверджується також інформацією Виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 26.04.2018 № 449/02-19. Отже, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , саме позивач разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 взяли на себе обов?язок по вихованню та утриманню її малолітньої дитини, їх онуки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач вказує, що постійно дбає про фізичний та духовний розвиток дитини, її матеріальне благополуччя, створює усі належні умови для навчання та відпочинку, постійно піклуюся про те, щоб дівчинка зростала у любові та гармонії з оточуючими її людьми.
Згідно з довідкою Комунального закладу «Таранівський заклад дошкільної освіти «Ромашка» (ясла-садок)» Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 20.01.2022 № 2 ОСОБА_5 відвідує дитячий садок з 19.10.2020. За цей період вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займається бабуся. Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час відвідування дитиною дошкільного навчального закладу не брав участі у житті дитини (не відвідує, не приводить, не забирає доньку, не проявляє інтерес до життя дитини, не вносить оплату за харчування у закладі дошкільної освіти).
3 довідки, наданої 13.09.2022 Комунальним закладом «Таранівський ліцей імені Героїв - широнінців» Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в 1-А класі. Таким чином, лише бабуся ОСОБА_5 , турбуюся про отримання дитиною обов?язкової освіти, оскільки за її заявою ОСОБА_5 прийнято до школи.
Усі перелічені обставини свідчать про те, що батько малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків щодо дитини.
Позивач та її представник в судове засідання не прибули, однак подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.
В судове засідання відповідач не прибув, хоча повідомлявся завчасно та в передбаченому законом порядку. Також в матеріалах справи наявна нотаріально завірена заява ОСОБА_2 , відповідно до якої він надав згоду но позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Представник третьої особи, Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Також третя особа подала до суду висновок №01-12/2195 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників.
Оцінивши доводи позивача, заяву відповідача про визнання позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.
Суд встановив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 04.03.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, про що органом державної реєстрації складено відповідний актовий запис за №814.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26.01.2017 у справі №621/2354/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочкиОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2016 до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.04.2017 у справі № 621/498/17, яке набрало законної сили 11.05.2017, шлюб між ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_3 ) зареєстрований 25.07.2015 (актовий запис №1388) відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 17.04.2018 Виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області.

24.04.2018 депутатом Таранівської сільської ради Змівського району Харківської області Єрмоленко Оксаною Олегівною у присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту вказаного акту вбачається, що сім?я складається з трьох осіб: дідусь - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , бабуся - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та онука - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім зазначених осіб у житловому будинку ніхто не зареєстрований та фактично не проживає.

Житловий будинок загальною площею 45,2 м кв. та прибудинкова територія знаходяться в охайному стані. Будинок газифікований та електрифікований, оснащений ванною кімнатою (наявні всі комунальні зручності), усі необхідні для проживання меблі маються в наявності. Малолітня ОСОБА_5 забезпечується усім необхідним дідусем ОСОБА_7 . тa бабусею ОСОБА_16 .

Факт проживання малолітньої ОСОБА_5 , 2016 р.н., у моїй сім?ї, тобто зі своїми бабою і дідом, підтверджується також інформацією Виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 26.04.2018 №449/02-19.

Згідно з довідкою Комунального закладу «Таранівський заклад дошкільної освіти «Ромашка» (ясла-садок)» Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 20.01.2022 № 2 ОСОБА_5 відвідує дитячий садок з 19.10.2020. За цей період вихованням та матеріальним забезпеченням дитини займається бабуся.

3 довідки, наданої 13.09.2022 Комунальним закладом «Таранівський ліцей імені Героїв - широнінців» Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в 1-А класі.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, вказано, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з дитини ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

При цьому, суд зазначає, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення даної норми дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому, суд зазначає, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені також постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Так, у рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені також постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 761/24223/18.

Як стверджує позивач та описано вище, відповідач ОСОБА_2 свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається її вихованням, не цікавиться її навчанням, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, морально та матеріально не утримує.

Наведене також підтверджується заявою № 3-481 від 15.12.2022 року, посвідченою державним нотаріусом Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімаковою О.Г., відповідно до якої ОСОБА_2 надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наведені докази, які описано вище, в їх сукупності належним чином підтверджують, що, відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї малолітньої дитини, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Щодо позовної вимоги про призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_5 , суд зазначає таке.

Статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

У статті 58 Цивільного кодексу України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування.

Згідно до ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Частиною 4 ст. 167 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.

З висновку про можливість бути опікуном виданого Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 перебуває на обліку служби у справах дітей Зміївської міської ради як потенційний опікун з 06.10.2022 року за №8. Згідно з медичного висновку про стан здоров`я ОСОБА_1 кандидат в піклувальники фізично здоровий та може піклуватися про дітей, судимість відсутня, до кримінальної відповідальності не притягувалася. Житлово-побудові умови, матеріальне та фінансове забезпечення ОСОБА_1 добре та дозволяє утримувати та виховувати дітей.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , та призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_5 , є виправданим та доцільним, відповідатиме найвищим інтересам дитини, отже позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 спл.тила судовий збір в розмірі 1984 гривні 80 копійок, що підтверджується квитанцією № 23 від 17.11.2022 року.

Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 150, 155, 164, 166, 167 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 19, 81, 141, 263, 265, 280, 281, 282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, Служба у справах дітей по Київському району Департаменту Служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити її опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 1984,80 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя