Справа № 202/1493/18
Провадження № 6/202/298/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засіданні Різниченко Я.М., боржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового наказу про стягнення аліментів (заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_2 , Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська був виданий судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісяця, починаючи з 28 березня 2018 року і до досягнення повноліття.

У серпні 2023 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить відстрочити виконання судового наказу строком на один рік, посилаючись на те, що він не має змоги бачитися з дитиною та брати участь у її вихованні, рішення суду від 05.11.2020 року, яким йому встановлені побачення з дитиною, не виконується, дитина з колишньою дружиною перебуває за кордоном.

Крім того, він має скрутне матеріальне становище, не має можливості переконатися у цільовому використанні аліментів.

Також вважає, що стягувач могла отримати посвідку на проживання чи громадянство російської федерації, а відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 187 з початком повномасштабного вторгнення на територію України введений мораторій на примусове стягнення на користь деяких категорій осіб, серед яких громадяни російської федерації.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 свою заяву підтримав.

Стягувач ОСОБА_2 та представник державної виконавчої служби у судове засідання не з?явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, заслухавши боржника та вивчивши надані ним документи, приходить до висновку, що заява про відстрочення виконання судового рішення є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Статтею 129 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Аналогічне положення міститься у статті 435 ЦПК України.

Так, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд має врахувати: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

За змістом наведених норм закону суд має право відстрочити або розстрочити виконання рішення у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, можливість відстрочення виконання рішення суду закон пов`язує саме з наявністю обставин, які ускладнюють чи виключають виконання рішення суду.

При цьому виконання судового рішення може бути відстрочене на строк, що не перевищує одного року з дня ухвалення такого рішення.

Заявляючи вимоги про відстрочення виконання судового наказу від 12 квітня 2018 року, боржник посилається на те, що він не має можливості бачитися з дитиною та приймати участь у її вихованні, має скрутне матеріальне становище, не має можливості переконатися у цільовому використанні аліментів. Також, на його думку, можуть існувати обставини, що виключають перерахування коштів стягувачу.

Суд вважає, що наведені у заяві ОСОБА_1 обставини не можуть вважатися винятковими та такими, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення суду.

Неможливість виконання позивачем рішення суду належними доказами не доведена.

Суд звертає увагу, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2 статті 51 Конституції України).

Згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що судовим наказом від 12 квітня 2018 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дитини в мінімальному гарантованому розмірі.

З часу видання судового наказу минуло понад одного року.

Вказані обставини виключають можливість розстрочки чи відстрочення виконання судового наказу.

Доводи боржника про наявність підстав для нестягнення аліментів на користь стягувача є необґрунтованими.

Крім того, само по собі невиконання рішення суду, яким батьку визначені способи участі у вихованні дитини, не може бути підставою для відстрочення сплати аліментів.

За таких обставин у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового наказу необхідно відмовити.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового наказу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко