КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Провадження № 2/552/3194/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2023 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтава в складі:

судді Миронець О.К.,

за участю секретаря судового засідання Кумир О.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Череднікова І.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «Рекламно-виробнича компанія «АУКУБА» про стягнення заробітної плати

ВСТАНОВИВ:

23.11.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з позовом до ПП «Рекламно-виробнича компанія «АУКУБА» про стягнення заробітної плати.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.12.2021 року відкрито провадження у даній справі.

Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м.Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава.

Відповідно до даного Розпорядження, справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави.

На виконання вищевказаного розпорядження цивільна справа надійшла до Київського районного суду м. Полтави та за допомогою автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначену справу передано у провадження судді Миронець О.К.

Ухвалою судді від 02.06.2023 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін.

Позивач свій позов обґрунтовує тим, що 24.09.2021 року він приїхав на співбесіду до директора ПП «Рекламно-виробнича компанія «АУКУБА». 27.09.2021 року він приступив до роботи. Того ж дня йому було надано трудовий договір. 01.10.2021 року до нього знову підійшла бухгалтер та запропонувала підписати новий трудовий договір. На підприємстві відповідач працював майже два місяці, але заробітну плату за період з 27.09.2021 року по 01.10.2021 року так і не отримав. Відповідно до трудового договору №1 від 27.09.2021 року його заробітна плата складала 6500 грн., на місяць. Відповідно до календаря у вересні 2021 року було 22 робочих дня. У вересні 2021 року він відпрацював на підприємстві 4 робочих дня. Таким чином, заборгованість відповідача перед ним становить 1181,81 грн.

В матеріалах справи містяться заперечення від директора відповідача, в яких останній просив суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних причин.27.09.2021 року був даний проект Трудового договору №1 від 27.09.2021 року для ознайомлення ОСОБА_1 . У період з 27.09.2021 року по 30.09.2021 року ОСОБА_1 проходив стажування та прийом справ у попереднього працівника, про що свідчить наказ №25 від 30 вересня 2021 року. 29.09.2021 головним бухгалтером Середою Н.В., було подане повідомлення про прийняття ОСОБА_1 , на роботу згідно його заяви на наказу №25 з 01.10.2021 року та укладений строковий договір б/н від 01.10.2021 року. З цього моменту і почалося нараховуватися заробітна плата.

У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав, просив її в повному обсязі задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача,з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 у період з 27.09.2021 року по 30.09.2021 року проходив стажування, про що свідчить наказ №25 від 30 вересня 2021 року. 29.09.2021 головним бухгалтером Середою Н.В., було подане повідомлення про прийняття ОСОБА_1 , на роботу згідно його заяви на наказу №25 з 01.10.2021 року та укладений строковий договір б/н від 01.10.2021 року. З цього моменту і почалося нараховуватися заробітна плата.

30.09.2021 року позивача було прийнято на посаду оператора цифрового друкування за строковим договором з 01.10.2021 року до 30.11.2021 року з окладом згідно штату.

12.11.2021 року позивач був звільнений відповідачем на підставі статті 38 КЗпП України за прогули, про що також виданий відповідний наказ та зроблений запис у трудовій книжці позивача.

При цьому, позивач стверджує, що при звільненні відповідач не провів розрахунок з ним по заробітній платі, за період з 27.09.2021 року по 01.10.2021 року.

Крім того з наданих платіжних відомостей вбачається, що позивачу було виплачено заробітну плату за жовтень 2021 року в розмірі 6580,89 грн., за листопад 2021 року в сумі 3629,88 грн.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та провести з ним розрахунки у строки, визначені статтею 116 цього кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно ст. 116 КЗпП України, передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно до вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав доказів того, що вищевказані кошти не були йому виплачені, або були виплачені в менших розмірах ніж передбачено законодавством, а тому суд відмовляє позивачу у стягненні заробітної плати за період з 27.09.2021 року по 01.10.2021 року за безпідставністю.

Підсумовуючи вище наведене, суд вважає, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем по заробітній платі. Натомість, стороною відповідача ці посилання позивача були спростовані хоча і не прямими доказами, однак вони взаємоузгоджені, доповнюють і не протирічать один одному.

Кім цього, Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то і вимоги в частині стягнення витрат пов`язаних з судовим збором задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.141,263-265, ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПП «Рекламно-виробнича компанія «АУКУБА» про стягнення заробітної плати- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Приватне підприємство «Рекламно-виробнича компанія «АУКУБА», (юридична адреса:вул.Плиткова,буд.12, м.Харків, 61106, ).

Повний текст рішення складено та підписано 12.09.2023 року.

СУДДЯ МИРОНЕЦЬ О.К.