МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2023 р. Справа №370/568/23

Макарівський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Косенко А.В.,

із секретарем судового засідання Захарченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області справу за позовом

ОСОБА_1 до Макарівської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , (далі - позивачка), в особі представника адвоката Білінського О.М., звернулась до суду із позовом до Макарівської селищної ради (далі - відповідач), в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0177 площею 2,4802 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Сумська область, Конотопський (Буринський) район, Успенська сільська рада. Заповіту на своє майно мати не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом являється позивачка у справі, як донька померлої.

Позивач вказує, що причиною пропуску нею строку на прийняття спадщини стало зокрема повномасштабне вторгнення 24.02.2022 року російських військ на територію Україну та початок військових дій. Частина Київської області перебувала під окупацією. Так, позивачка вимушена була виїхати спочатку на захід України, а в подальшому за кордон до Польщі, що підтверджується відміткою про виїзд в паспорті громадянина України 09.03.2022 року в пункті пропуску Грушів. Повернувшись до України, позивачка одразу звернулась до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, проте їй було у цьому відмовлено у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому позивач була переконана, що спадщину прийняла оскільки на час її відкриття проживала разом із матір`ю.

Враховуючи наведене, позивачка вважає, що вона з поважних причин не мала можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою, у зв`язку із вимушеним виїздом (через війну) за кордон, та посилаючись на ст. ст. 1269, 1272 ЦК України просила суд визначити їй додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері, як пропущеного з поважної причини.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 08.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.04.2023 року, яке було відкладено на 01.05.2023 року. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

11.04.2023 року у строк та у порядку, встановленому судом, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів існування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема не надано доказів перетинання позивачкою кордону України, а посилання на велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна не заслуговує на увагу, оскільки в умовах воєнного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

Своїм правом на подання відповіді на відзив позивачка не скористалась.

Ухвалою суду від 01.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.07.2023 року.

03.07.2023 року в судове засідання учасники справи не прибули.

Згідно письмової заяви представника позивача, адвоката Білінського О.М., останній просив слухати справу у його та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив розглядати справу у відсутності його представника.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями наступних документів, які містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29.09.2021 року (а.с.13), свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_2 від 13.04.1960 року (а.с.11), а також свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 23.08.1980 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0177 площею 2,4802 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Сумська область, Конотопський (Буринський) район, Успенська сільська рада, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 169702 від 23.10.2006 року (а.с.16-17).

Як вбачається з довідки №77 від 14.02.2022 року Макарівської селищної ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; за вказаною адресою разом з нею проживала, але не була зареєстрована дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

Тож, позивач належить до спадкоємців першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2

27.10.2022 року позивачка звернулась до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, проте їй було у цьому відмовлено у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується Постановою приватного нотаріуса Бучанського нотаріального округу Київської області Чемериської Н.В. від 27.10.2022 року (а.с.18-19).

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що причиною пропуску нею строку на прийняття спадщини після смерті матері стало зокрема повномасштабне вторгнення 24.02.2022 року російських військ на територію Україну та початок військових дій, а відтак позивачка вимушена була виїхати спочатку на захід України, а в подальшому за кордон до Польщі, що є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини.

Так, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.05.2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Повномасштабне російське вторгнення на територію України, введення воєнного стану, стало також причиною вимушеного зупинення діяльності багатьох установ та організацій.

Як встановлено судом, спадщина після смерті ОСОБА_2 , відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже строк для прийняття спадщини після її смерті спливав 29.03.2022 року, який позивач пропустила, зокрема по причині вторгнення 24.02.2022 року російської армії в Україну. Вказана обставина є загальновідомою та не потребує доведення. У зв`язку з наведеним позивач змушена була покинути місце свого проживання та евакуйовуватись 03.09.2022 року за кордон, що підтверджується відміткою про виїзд в паспорті громадянина України 09.03.2022 року в пункті пропуску Грушів (а.с.10). та по поверненню позивачка одразу звернулась до нотаріуса (а.с.18-19).

Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Спадкування - особливий правовий інститут. Можливість стати спадкоємцем не залежить від соціального статусу особи, її дієздатності, громадянства тощо. Водночас, законодавство встановлює певні умови, дотримання яких є обов`язковим для оформлення прав на спадкове майно. Однією із таких умов є дотримання спадкоємцем строку на прийняття спадщини.

Цивільний кодекс (ЦК) України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця). Протягом 6 місяців спадкоємець повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо протягом вказаного строку заяву про прийняття спадщини не подано, спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину.

Разом із тим, пропуск строку для прийняття спадщини не є безумовною підставою, що позбавляє спадкоємців права на спадок. Закон передбачає механізм захисту прав спадкоємців і дозволяє подати заяву про прийняття спадщини поза межами 6-місячного строку.

Спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, може бути встановлений додатковий строк: за письмовою згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину; за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Чинне законодавство України не містить визначення поняття «поважні причини» та не встановлює переліку таких причин. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так наприклад, у постанові від 26.06.2019 року у справі №565/1145/14 ВС зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини на які посилалась позивачка, в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справу: початок воєнних дій, окупація, вимушена евакуація, у своїй сукупності є поважними причинами пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини.

Слід зазначити, що встановлені судом обставини, повністю спростовують доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву.

Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач належать до спадкоємців першої черги за законом після смерті матері, пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини.

Оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Макарівської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк в два місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.07.2023 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Макарівська селищна рада, , адреса: 08001, вул. Д. Ростовського, 30, смт Макарів, Бучанського району Київської області.

Суддя А.В. Косенко