Справа № 202/3732/23
Провадження № 2-др/202/55/23
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

05 вересня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Травкіної В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення посправі за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за період з 15.04.2018 по 15.04.2021 у сумі 573,32 доларів США, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за період з 15.04.2018 по 15.04.2021 у сумі 573,32 доларів США.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2023 провадження за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних за період з 15.04.2018 по 15.04.2021 у сумі 573,32 доларів США закрито відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2022 взадоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення трьох відсотків річних за період з 15.04.2018 по 15.04.2021 у сумі 573,32 доларів США відмовлено. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2022 набрало законної сили 17.03.2023.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» зазначав, що розрахунок судових витрат на правову допомогу є необґрунтованим та значно завищеним. Відповідачем не надано суду доказів понесених витрат на правову допомогу, а вартість послуг адвоката значно завищена та не є співмірною зі складністю цієї справи.

Судом по справі не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що ОСОБА_1 з метою документального підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги від 26.08.2020, укладений між адвокатом Рибаковим В.О. та Гулегою В.І., акт виконаних робіт від 25.07.2023, довідка від 25.07.2023 за яким вартість виконаних робіт адвокатом склала 4 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При визначенні підтверджених матеріалами справи витрат відповідача на правничу допомогу, судом встановлено надання останньому правничої допомоги у вигляді ознайомлення з матеріалами справи; складання відзиву на позовну заяву.

Надавши оцінку доказам щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з урахуванням заперечень представника позивача, суд вважає з урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме: критерію реальності наданих адвокатських послуг, конкретних обставин справи, її складності та обґрунтованості таких витрат, що відшкодування позивачем понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у сумі 4 000 грн. відповідає вищевказаним критеріям розумності, співмірності.

Керуючись ст. 141 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі) грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда