Справа № 201/4353/23
Провадження № 2/201/1887/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14 серпня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2023р. ФОП ОСОБА_1 через свого представника адвокатат Бартосевича Б.В (діє на підставі ордеру від 02.04.2023р. а.с. 36) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат в порядку регресу (а.с. 1 - 2).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 14.04.2023р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 40).

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що між ОСОБА_2 і ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 466-7 від 21.05.2019р., відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит у сумі 31499,00 грн. з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 20.05.2022р., а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути в передбачений кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі.

Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018р., укладеного між AT «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє прийняло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити AT «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника AT «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.

З 26.09.2019р. відповідач не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість по тілу кредиту - в сумі 17820,21 грн., по процентам за користування кредитом - в сумі 1289,51 грн., а всього 19109,72 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань перед AT «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок.

За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від AT «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.

Платіжним дорученням №13997 від 24.12.2019р. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило AT «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 19109,72 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачеві претензію (повідомлення) №10004.11.19-1 від 08.06.2021р.

Однак відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 19109,72 грн. фактичних витрат в порядку регресу та компенсувати судові витрати.

Представник позивача у позові просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, у т.ч. шляхом надіслання смс-повідомлень та шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 41, 4245, 48, 50, 51), оскільки відповідачка зареєстрований у м. Маріуполі. Відповідно до налаяного на запит суду листа АТ «Укрпошта» від 19.08.2022р. № 105.006-1029-22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, проведення воєнних дій на території України, та згідно статті 20 Закону України «Про поштовий зв`язок» в умовах надзвичайного чи воєнного стану за рішенням уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі зв`язку, відповідно до Закону, надання послуг поштового зв`язку припинено, а мережа поштового зв`язку скорочена. У зв`язку з підвищенням ризику виникнення загрози життю та здоров`ю працівників поштового зв`язку, блокуванням шляхів проїзду до Донецької області незаконними озброєними угрупуваннями, поштові відправлення до м. Маріуполя Донецької області тимчасово не приймаються (а.с. 52).

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 і ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір про споживчий кредит № 466-7 від 21.05.2019р. (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів), відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 31499,00 грн. з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 20.05.2022р., а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути в передбачений кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі (а.с. 7 12).

Також між AT «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» укладено договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018р., відповідно до якого ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» прийняло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити AT «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника AT «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин (а.с. 15 - 19).

Листом від 28.11.2019р. за № 104.11-17/412/377-6Т AT «Ощадбанк» звернулося до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та повідомило про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Зокрема, у зв`язку з настанням страхового випадку згідно договору добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286. від 01.12.2018р., а саме, факт виникнення збитків у страхувальника внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування Кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин, за винятком тих, що передбачені розділом 9 цього договору. Інформація про позичальника: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 . Дата виникнення заборгованості за кредитним договором: 26.09.2019р.,дата настання страхового випадку: 27.11.2019р., страхова сума на дату настання страхового випадку: 19 109,72 грн., страховий платіж: 15,94 грн. Заборгованість позичальника на дату настання страхового випадку та проценти за 5 (п`ять) місяців: 19109,72 грн., в тому числі: по кредиту: 17820,21 грн., по відсоткам за користування кредитом: 1289,51 грн. (а.с. 19).

23.12.2019р. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування (а.с. 21).

Платіжним дорученням №13997 від 24.12.2019р. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило AT «Ощадбанк» страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 19109,72 грн. (а.с. 21).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інші особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення передбачено ст. 27 Закону України «Про страхування».

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача щодо виплаченої суми страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» і ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021р., відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів (п. 2.1, пп. 1.1.3) (а.с. 22 24).

Відповідно до п.п. 1.1.1 договору боржники - особи, які відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких первісний кредитор визнав завдані матеріальні збитки страховими випадками та здійснив страхові виплати/страхові відшкодування на користь страхувальника по укладеному договору добровільного страхування кредитів.

Перелік боржників, до яких новий кредитор має права вимоги на визначену суму, зазначені в Реєстрі прав вимог, що наведені в Додатку 1 до договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021р. (а.с. 25 27).

З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачеві претензію (повідомлення) №10004.11.19-1 від 08.06.2021р. (а.с. 29).

Однак відповідачем не відшкодовані фактичні витрати в порядку регресу.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у відповідності до вимог закону, до ФОП ОСОБА_1 перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_2 у сумі 19109,72 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на його користь 19109,72 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При подачі позову позивачем було надано докази сплати ним судового збору в сумі 1073,60 грн. (а.с. 3), який в зв`язку з задоволенням позову підлягає стягненню на його користь із відповідача.

Понесені позивачем на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн. підтверджені копією договору про надання професійної правничої допомоги від 20.05.2021р., укладеним між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Бартосевичем Б.В., актом приймання-передачі послуг професійної правничої допомоги від 23.02.2022р. № 8/02-Б, квитанцією про сплату коштів на суму 9000,00 грн. згідно актом приймання-передачі послуг від 23.02.2022р. № 8/02-Б (а.с. 30 33).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 137, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти в розмірі 19109,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн., а всього 10073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме, заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 22 серпня 2023 року.

Суддя Ольга Наумова