1Справа № 335/8414/22 2/335/2011/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Анісімової А.І., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Димитрашко Д.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення , -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, в обґрунтування позову вказавши наступне.

Згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру пра власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та Витягу з державного реєстру речова прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вказані приміщення за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 „ підвал літ.А-5 - належать Відповідачу.

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії Відповідачу за період з грудня 2020 по квітень 2021 рр. на загальну суму 5212,69 грн.. що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості, який додається до цієї заяви. Відповідач, у свою чергу, належним чином не виконував обов`язок сплати цих послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість і позивач просить суд стягнути з відповідача суму за заборгованості у розмірі 5212,69 гривень та судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді від 23.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

Заочним рішенням від 10.02.2023 стягнуто з ОСОБА_2 користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка утворилась за період з грудня 2020 по квітень 2021 в сумі 5212,69 грн. 69 копійок, судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою суду від 08.06.2023 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2023 року скасовано.

26.06.2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що вгрудні 2020 р. Концерном «МТМ» було пред`явлено до ОСОБА_2 позовну заяву про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення вказаного вище приміщення, за період з жовтня 2015 по листопад 2020 рр. 27.01.2022 р. рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 335/11194/20 вказані позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення - залишені без задоволення, оскільки позивачем не доведено факт споживання відповідачем теплової енергії у заявленому в позові обсязі та не надано доказів на підтвердження наявності заборгованості у зазначеному розмірі».У вказаному рішенні суду також зазначається: «На підтвердження доводів щодо відсутності надання послуги з центрального опалення у належне їй приміщення Відповідач надала Результати обстеження нежитлових приміщень, виконані директором ГО «Асоціація фахівців з енергоефективності». Відповідно до висновків зазначених результатів обстеження, під час обстеження трьох нежитлових приміщень, які розташовано в підвалі будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , у приміщеннях проходить інженерна мережа (трубопровід системи опалення): труба 1-1/2 дюйма. В якості утеплювача застосовано Ізолон-500, загальною товщиною 8-10 мм. Виходячи з розрахунків та фактичних замірів зроблено висновок, що фактично послуга обігріву приміщення через центральне опалення не відбувається. Температурний режим у приміщенні підтримується за рахунок обігріву альтернативними засобами обігріву. В даному випадку масляні конвектори. Результати обстеження не житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_3 , висновкам якого була надана оцінка в судом в рішенні від 27.01.2022 р. у справі № 335/11194/20, було складено 14.01.2022 року. 16.12.2022 р. Концерн «МТМ» знов звернувся із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, за період з грудня 2020 р. по квітень 2021 р., на загальну суму 5212,69 грн., яку відповідач ніколи не споживав і не споживає на теперішній час. Отже, вказаний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю, оскільки відповідач - ОСОБА_2 не є споживачем послуги з централізованого опалення у вказаному вище нежитловому приміщенні та не отримує послуги з централізованого опалення, що було встановлено рішенням суду від 27.01.2022 р. у справі № 335/11194/20, яке набрало законної сили 28.02.2022 року, що в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, окремому доказуванню не підлягає. Також зазначив, що відразу після його придбання відповідачем вищевказаного приміщення, а саме 28.08.2015 р., було виконано утеплення трубопроводу опалення, який проходить через приміщення, -внаслідок чого, трубопровід не втрачає тепло, у зв`язку з чим послуги з постачання тепла Відповідачем фактично не отримуються. Відповідачем неодноразово викликався представник тепломереж для обстеження приміщення на предмет відсутності системи опалення, але останній жодного разу не з`явився до теперішнього часу. Із зазначеним позовом позивач звертається вже не вперше. Під час розгляду першого позову, коли було встановлено необґрунтованість позовних вимог, представник позивача подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду (справа № 335/9505/18).

Звертаючись знову з позовною з тих самих підстав, позивач не наводив нових доводів, як і в цьому позові, а лише зазначає інший період заборгованості за послуги, які відповідач фактично не отримував і не отримує. Обставини щодо не споживання відповідачем теплової енергії у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , в силу приписів частини 4 статті 82 ЦПК України, окремому доказуванню не підлягають.

Крім того, на підтвердження факту не отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії і відповідно, не споживання такої теплової енергії, підтверджується: Актом обстеження нежитлового приміщення та інженерних комунікацій приміщень АДРЕСА_4 від 08.05.2023 р.; фототаблицею нежитлових приміщень № 42-а, 41-а у АДРЕСА_3 . З метою підтвердження факту відсутності отримання послуг з централізованого опалення Відповідачем у приміщеннях АДРЕСА_4 , 14.01.2022 р. Головою правління Громадської організації «Асоціація фахівців з енергоефективності» було складено Результати обстеження вказаних не житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до висновків зазначених результатів обстеження, під час обстеження трьох нежитлових приміщень, які розташовано в підвалі будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , в приміщеннях проходить інженерна мережа (трубопровід системи опалення): труба 1-1/2 дюйма. В якості утеплювача застосовано Ізолон-500, загальною товщиною 8-10 мм. Виходячи з розрахунків та фактичних замірів зроблено висновок, що фактично послуга обігріву приміщення через центральне опалення не відбувається. Температурний режим у приміщенні підтримується за рахунок обігріву альтернативними засобами обігріву. В даному випадку масляні конвектори. Отже, висновками Результатів обстеження, що складений 14.01.2022 р., підтверджується, що фактично послуга обігріву приміщення через центральне опалення не відбувається, в тому числі і у спірний період за який Позивачем безпідставно і необґрунтовано нараховано заборгованість з грудня 2020 р. по квітень 2021 р. Станом на теперішній час, ситуація в приміщеннях АДРЕСА_4 , не змінилася, централізоване опалення відповідач не використовує, батареї централізованого опалення відсутні, трубопровід системи опалення залишається утепленим (ізольованим), внаслідок чого, трубопровід опалення не втрачає тепло, що підтверджує факт не отримання відповідачем послуги централізованого опалення. Вказане додатково підтверджується Актом обстеження від 08.05.2023 р., та фототаблицею приміщення в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 (містяться в матеріалах справи).Таким чином, послуга обігріву вказаних приміщень № 41-а та АДРЕСА_5 , через централізоване опалення не відбувається, відповідно, відповідач послугу з постачання теплової енергії її не споживає і не отримує. На підставі викладеного, позовна заява Концерну «МТМ» не підлягає задоволенню повністю.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить його задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Зазначив, що для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен довести, що він відмовився в установленому порядку від отримання послуг. Між тим, належні і допустимі докази цим обставинам у матеріалах справи відсутні. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у встановленому законом порядку відмовилась від надання послуг Концерном «Міські теплові мережі», що б давало підстави для звільнення від їх оплати. Послуга опалення приміщення відповідача надається і по теперішній час. Відповідач без узгодження з позивачем утеплив трубопровід ,проте це не свідчить про ненадання послуг з боку позивача.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує з підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву. Вказав, що труба яка проходить повз нежитлове приміщення, яке належить відповідачу заізольована і не надає тепло, а тому позивачем не доведено факт споживання відповідачем послуг позивача у спірний період.

У судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_3 суду повідомила, що орендує у ОСОБА_2 нежитлове приміщення по АДРЕСА_6 з грудня 2022 року. У вказаному приміщенні проходить труба опалення, проте вона не гріє, бо закрита ізоляційним матеріалом, а тому свідок вимушений обігріватися іншими приладами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідка ОСОБА_3 , оглянувши матеріали цивільної справи № 335/11194/20, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, у тому числі, надається населенню м. Запоріжжя для побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) індивідуальний або колективний споживач"; "індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; "житлово-комунальні послуги- результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг".

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами".

ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення, підвалу літ. А-5, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,1 кв.м., та приміщення 42-а, загальною площею 50,2 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.07.2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І, і зареєстровано у реєстрі за № 7901.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України "Про теплопостачання", "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (діяли до 30.04.2022), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ № 830 від 21.08.2019р., умовами Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

За положенням ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За правилами ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України "Про теплопостачання".

Відповідно до вимог ч. 7 статті 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ, послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових.

Згідно з ч. 4 статті 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ, з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутись будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим відмова від оплати таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору є безпідставною та не береться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого покладається і на споживача, і на теплопостачальну організацію, не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, в Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 904/2238/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі № 904/7377/17, відповідно до якого «укладення договору з теплопостачання відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком, а сам лише факт не укладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період».

Отже, відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для несплати за надані Концерном «Міські теплові мережі» послуги, оскільки обов`язок оплати випливає з закону.

Згідно з ч.1 ст. 9 цього Закону, споживач здійснює оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно положень п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення унормовано, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

В пункті 12 вказаних Правил передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показами пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири (приміщення).

Відповідно до пункту 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом за власні кошти. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей тощо. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Опалення є однією із витрат пов`язаною зі зберіганням майна, а отже оплата за надані послуги для сталого функціонування приміщення є обов`язком власника.

Згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру пра власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та Витягу з державного реєстру речова прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вказані приміщення за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 „ підвал літ.А-5 - належать ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, факт надання послуги власнику нежитлового приміщення ОСОБА_2 підтверджується рахунками та актами приймання-передачі теплової енергії.

Система опалення приміщення відповідача єневід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташоване, , від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони, тобто, факт наявності теплопостачання в приміщенні відповідача в спірному періоді є підтвердженим та доведеним.

В зв`язку з тим, що об`єкт надання послуги відповідача має спільне з будинком підключення до теплової мережі позивача, то факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювального сезону 2020-2021 року, відповідно до- яких Концерном «Міські теплові мережі» було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі. Рішення про початок та закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя приймає виконавчий комітет Запорізької міської ради.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем відсутній укладений договір, а отже під час розрахунків застосовується термін оплати вказаний у пункті 18 Правил.

Згідно положень п. 30 Правил 630 Споживач зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно Закону України про теплопостачання, серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Відповідно до п.40 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої, води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, Споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Судом також встановлено, що за вказаний період заперечень з боку споживача щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надходило.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за вище вказаною адресою та користувався послугами позивача, а тому навіть при відсутності письмового договору на його ім`я та при фактичному отриманні послуг він повинен проводити оплату за спожиті послуги з централізованого опалення.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 „ підвал літ.А-5 за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення, наданих Концерном «Міські теплові мережі» Відповідачу, складає 5212,69 грн., що також підтверджується наданою позивачем розрахунку основного боргу, копії рахунків та актів передачі теплової енергії .

Надані позивачем докази про наявність заборгованості зі сплати спожитої теплової енергії у пред`явленому до стягнення розмірі в сумі 5212,69 гривень з грудня 2020 року по квітень 2021 року, суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.

Тим більше вказані розрахунки не спростовані і відповідачем.

Відповідачем також і не оспорюється, ті обставини, що він не відмовся в установленому порядку від отримання послуги теплопостачання.

Щодо доводів відповідача про те, що ОСОБА_2 не є споживачем послуги з централізованого опалення у вказаному вище нежитловому приміщенні та не отримує послуги з централізованого опалення, що було встановлено рішенням суду від 27.01.2022 р. у справі № 335/11194/20, яке набрало законної сили 28.02.2022 року, про які зазначено у відзиві та безпосередньо у судовому засіданні суд зазначає таке.

Встановлено, що в грудні 2020 р. Концерном «МТМ» було пред`явлено до ОСОБА_2 позовну заяву про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення вказаного вище приміщення, за період з жовтня 2015 по листопад 2020 рр.

27.01.2022 р. рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі № 335/11194/20 позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення - залишені без задоволення. Зазначене рішення набрало законної сили.

Визначаючи критерії преюдиційності судового рішення, важливо звернути увагу на те, що не має преюдиціального значення мотиви рішення, правова кваліфікація спірних правовідносин, а також оцінка судом конкретних обставин справи, які не оспорювалися. На цьому наголосила ВП ВС у постанові від 3 липня 2018 р. у справі № 917/1345/17.

Суд зауважує, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду, а тому з огляду на висновки іншого суду, зокрема відмову у позові за недоведеністю за інший період виникнення заборгованості, таким рішенням встановлено не фактичні обставини, які просить врахувати учасник справи, а надана їх правова оцінка, проте у цій справі є предметом доказування заборгованість ОСОБА_2 перед Концерном «МТМ» у інший період за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року, а тому суд вважає, що правова оцінка іншого суду та висновки щодо відмови у задоволенні позову не має у даній справі преюдиційного значення, а належними доказами у цій справі є докази, які стосуються надання і споживання послуг позивача та їх неоплата відповідачем у саме у період грудень 2020 квітень 2021 року.

Для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання.

Встановлено, що відповідачем не надано акту про відключення приміщень від мереж централізованого опалення, який подається на затвердження відповідної комісії, відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з централізованого опалення. Лише перелічені документи, а не акти обстеження системи теплопостачання, можуть свідчити про ненадання до приміщення відповідача послуг з централізованого опалення.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Крім того, Законом «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ та вище зазначеним Порядком унормовано поведінку сторін з приводу житлово-комунальних послуг, зокрема, у разі ненадання послуг постачальником споживачеві.

У відповідності з вимогами статті 27 вказаного закону, у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг (ч. 1); виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача (ч. 5).

Частиною 5 статті 27 цього Закону також визначено, що акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

В частині 6 статті 27 цього Закону зазначено, що у разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обгрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Згідно з пунктом 29 Правил - споживач має право на перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщенні тощо) у порядку, встановленому цими Правилами (пп. 4).

Пунктом 33 Правил передбачено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що визначені в договорі.

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг (п. 35 Правил).

Відповідно до пункту 37-39 Правил, за результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем та представником виконавця, у двох примірниках по одному для споживача та виконавця; у разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та /або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії, такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі; акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця в журналі реєстрації актів-претензій, та виконавець зобов`язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причин такої відмови, а у разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг.

Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Проте споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

Згідно відзиву, на підтвердження факту не отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії і відповідно, не споживання такої теплової енергії, відповідачем надано: Акт обстеження нежитлового приміщення та інженерних комунікацій приміщень АДРЕСА_4 від 08.05.2023 р.;фототаблицею нежитлових приміщень № 42-а, 41-а у АДРЕСА_3 ., пояснення свідка ОСОБА_3 .

Разом із тим, для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору, але й довести, що фактично не користувався послугами, які надаються до всього будинку, і тепло у його приміщення не надходить також від суміжних приміщень (їх стін, стелі, підлоги), а також, що він відмовився в установленому порядку від їх отримання. Між тим, належні і допустимі докази цим обставинам у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання», місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Встановлено, що наказом ДП «УкрНДНЦ» від 13.12.2017р. № 414 методом підтвердження за позначенням прийнято національний стандарт ДСТУ ЕN 12831-3:2017 «Енергоефективність будівель. Метод розрахунку проектного теплового навантаження. Частина 1. Теплове навантаження, Модуль М3-3» з набранням чинності з 15.12.2017р. Цей стандарт введено вперше і застосування його вносить низку суттєвих змін у спосіб обчислення тепловтрат приміщень, зокрема при визначенні теплового навантаження будівлі обов`язковим є врахування потенційних втрат тепла до суміжного простору. У межах цього стандарту суміжним простором може бути:1. інше опалювальне приміщення в межах одного будівельного об`єкта;2. інша будівельна особа в межах тієї ж будівлі (наприклад, сусідня квартира);3. неопалювальний простір (неопалювальне горище/підвал, неопалювальний зимовий сад тощо);4. сусідня будівля. Тож, коли в багатоквартирному будинку в окремих групах приміщень демонтовані або відсутні радіатори внутрішньобудинкової системи опалення або впродовж тривалого часу відключена запірна арматура на системі опалення приміщення з встановленими індивідуальними приладами розподільного обліку теплової енергії, тоді температура внутрішнього повітря в цих приміщеннях понижується, порівняно з проектною, та на практиці виникають становища, коли температура по обидві сторони внутрішнього огородження суттєво відрізняється і спостерігаються значні втрати тепла через такі огородження.Теплоенергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання і конвекції, і поширюється тепло не тільки від радіаторів, а й від інших елементів системи опалення (розподільчі трубопроводи, стояки тощо). Тіла, предмети, повітря, отримавши теплоенергію від носія, в свою чергу, передають тепло іншим тілам і предметам, нагріті повітряні маси переносять тепло в інші ділянки простору. Тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, і теплоенергія, що міститься в повітрі передається в тому числі і в сусідні приміщення через огороджувальні конструкції суміжних приміщень (стіни, стелі, підлога). Тому можливість визначення конкретної точки і повного обсягу надходження теплової енергії на опалення в конкретному приміщені відсутня.

На підтвердження факту ненадання їй послуг з теплопостачання у зв`язку з утепленням самостійно системи опалення у спірному приміщенні ОСОБА_2 посилається на акт обстеження нежитлового приміщення та інженерних комунікацій приміщень АДРЕСА_4 від 08.05.2023 р.

Разом із тим, вказаний Акт не є належним та допустимим доказом, з огляду на ті обставини, що складений у травні 2023 року, тобто поза періодом виникнення заборгованості. Крім того, він за формою та змістом не відповідає ч.6 статті 27 Закону, в якому зазначено, що у разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Наданий відповідачем Акт обстеження не містить у собі по-перше підписів двох свідків та не надано доказів, що нею було дотримано приписи ст. 27 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», як в частині складання акту-претензії, так і в частині надсилання акту-претензії виконавцю послуги рекомендованим листом, для розгляду виконавця, як це передбачено вказаною нормою закону.

З огляду на вказані обставини, цей акт судом не береться до уваги як доказ неотримання послуг теплопостачання.

Тим більше, вказаний акт не є доказом відсутності теплопостачання в тому числі й у періоді з грудня 2020 по квітень 2021 року.

Відповідач також послався на результати обстеження ГО «Асоціація фахівців з енергоефективності». Відповідно до висновків зазначених результатів обстеження, під час обстеження трьох нежитлових приміщень, які розташовано в підвалі будівлі за адресою: АДРЕСА_3 , у приміщеннях проходить інженерна мережа (трубопровід системи опалення): труба 1-1/2 дюйма. В якості утеплювача застосовано Ізолон-500, загальною товщиною 8-10 мм. Виходячи з розрахунків та фактичних замірів зроблено висновок, що фактично послуга обігріву приміщення через центральне опалення не відбувається. Температурний режим у приміщенні підтримується за рахунок обігріву альтернативними засобами обігріву. В даному випадку масляні конвектори.

Разом із тим, вказані результати обстеження не можуть бути прийняті судом як належний і допустимий доказ, з огляду на таке. По-перше, результати обстеження взагалі не містять дати його складання та дати обстеження нежитлового приміщення відповідача, міститься лише вихідний номер та дата вихідного номеру-14.01.2022 року, що перебуває за межами оспорюваного періоду, по-друге, вказане обстеження не містить відомостей щодо присутності при обстеження представника позивача, по-третє, в кімнаті 3 згідно обстеження температура ізольованої поверхні трубопроводу вища ніж температура приміщення, що свідчить про надання тепла у приміщення, а розрахунки, що містяться для варіанту 1(60С) та варіанту 2(45С) також встановлюють тепловіддачу ізольованої горизонтальної труби, оскільки нульових показників вони не містять, що не спростовує факт надання тепла на теплоносії, який знаходиться у приміщенні відповідача.

Факт того, що на вимоги ОСОБА_2 Концерн «МТМ» не з`являється і не здійснює огляд її приміщення, є лише підставою для звернення до суду з відповідними вимогами про зобов`язання вчинити ці дії, або для ініціювання судового провадження щодо визнання правомірним акту-претензії, складеного в порядку ст. 27 Закону «Про житлово-комунальні послуги».

При цьому у матеріалах позовної заяви Акт обстеження системи теплоспоживання від 30.01.2019 року, який складено уповноваженими представниками позивача до спірного періоду, і яким встановлено, що приміщення, яке належить відповідачу опалюється, теплоносій на загально будинкову систему подано.

Крім того, згідно пояснень представника відповідача та копії Акту приймання виконаних робіт з утеплення трубопроводу (а.с.61) відразу після придбання відповідачем вищевказаного приміщення, а саме 28.08.2015 р., було виконано утеплення трубопроводу опалення, який проходить через приміщення. Вказаний акт не містить відомостей про присутність під час проведення робіт представника позивача, узгодження проведення вказаних робіт з теплоносієм з позивачем, а свідчить про самостійну ініціативу відповідача без дотримання встановленого порядку на створення обставин не надання послуг з теплопостачання.

Суд зазначає, що утеплення трубопроводу опалення відповідачем самостійно без узгодження із позивачем, без дотримання процедури, не означає відсутність надання та споживання комунальних послуг з опалення, так як і утеплення трубопроводу опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється.

Щодо показів ОСОБА_3 то її пояснення судом визнаються не належним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України, оскільки згідно її ж поясненням нежитлове приміщення 42-а вона орендує з грудня 2022 року, що знаходиться поза межами спірного періоду.

Згідно з п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 № 4 затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Відповідно до п. 1.2. Порядку, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від вказаних мереж.

Згідно з п. 2.1. Порядку, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканця будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Комісія після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Засідання комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

Відповідно до п. 2.6 Порядку по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Надані відповідачем Акт обстеження системи теплопостачання, Акт приймання виконання робіт з утеплення трубопроводу зворотного теплоносія за серпень 2015, результати обстеження, фототаблиці, не є належним підтвердженням дотримання ним встановленої процедури відключення будинку від мереж ЦО і ГВП.

Відповідач не виконав вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року N 4 до вчинення дій щодо від`єднання від мереж централізованого опалення, самовільно заізолював теплоносій, та не дотримався вимог щодо складання та затвердження акту про відключення нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, закріплених у пунктах 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 самовільно заізолювала теплоносії, та не вирішила у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на відключення, суд не приймає до уваги її твердження про неотримання нею послуги з централізованого опалення.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за отримані послуги не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вищезазначену суму заборгованості.

Крім того, з відповідача на користь Концерну «МТМ» слід стягнути 2 481,00 грн. судового збору за подачу позивачем позовної заяви до суду.

Керуючись ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268,274 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ :

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 місце реєстрації за адресою АДРЕСА_7 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул.Гвардійський б.137, ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, яка утворилась за період з грудня 2020 по квітень 2021 в сумі 5212,69 грн. (п`ять тисяч двісті дванадцять гривень) 69 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 місце реєстрації за адресою АДРЕСА_7 на користь Концерну «Міські теплові мережі» ( місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул.Гвардійський б.137) судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 04.09.2023 року. Повне рішення складено 11.09.2023.

Суддя: Ю.В. Апаллонова