К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року місто Київ

справа № 754/9878/22

апеляційне провадження № 22-ц/824/8299/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Таран Н.Г. від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просив стягнути з нього заборгованість за договором позики, пені та 3% річних у сумі 220 142 грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 201 грн. 42 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у розмірі 35 063 грн. 10 коп. та судові витрати зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог в сумі 330 грн. 21 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Цим рішенням також відмовлено у задоволенні вимог відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки у договорі, укладеному між ОСОБА_1 та адвокатом Кругляком В.В., сторони не конкретизували вартості послуг за кожну справу чи за всі справи разом, які буде супроводжувати адвокат впродовж строку дії договору, укладеного між ними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Круглик В.В., посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з позивача витрат на правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з позивача витрати на правничу допомогу, надану у суді першої інстанції, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 12 612 грн. Також просить стягнути із позивача витрати на правову допомогу, понесені відповідачем в суді апеляційної інстанції у сумі 12 000 грн.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не обґрунтував підставу відмови у задоволенні клопотання відповідача про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки у судовому рішенні не зазначив норму Цивільного процесуального кодексу України, якою суд керувався; закон не зобов`язує вказувати у договорі про надання правової допомоги номер справи, в межах якої адвокат має намір здійснювати представництво, а тому суд дійшов помилкового висновку про необґрунтованість вимог відповідача з цих підстав. Суд не врахував, що відповідачем було надано достатньо доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови відповідачу у стягненні витрат на правничу допомогу, в іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

3 травня 2023 року до апеляційного суду, в межах встановленого судом строку, надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, у якому позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду в цій частині залишити без змін, оскільки прибутковий касовий ордер, на який посилається особа, що подала апеляційну скаргу, як на доказ оплати вартості наданої ОСОБА_4 правової допомоги, не містить обов`язкових реквізитів фінансового документу - даних щодо отримувача коштів та податкового номеру самозайнятої особи адвоката Кругляка В.В., а у акті прийому-передачі послуг не зазначено часу, витраченого адвокатом для надання правової допомоги клієнту. Також ОСОБА_3 просив зменшити витрати ОСОБА_4 на правову допомогу, понесені ним в суді апеляційної інстанції, до 500 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 10 листопада 2022 року між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Кругликом В.В.укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 10/11-22 (далі - договір).

Згідно з пунктом 1.1. договору адвокат прийняв на себе зобов`язання надавати усіма законними методами та способами професійну правничу допомогу клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язався сплатити

гонорар (винагороду) за надану професійну правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.

Вартість послуг за надання правничої допомоги, визначений сторонами у пункті 2.3.3. договору, де сторони погодили, що за надання юридичних послуг в суді першої інстанції клієнт сплачує адвокату плату у розмірі 15 000 грн., за надання юридичних послуг в суді апеляційної інстанції клієнт сплачує адвокату плату у розмірі 12 000 грн., за надання юридичних послуг в суді касаційної інстанції клієнт сплачує адвокату плату у розмірі 10 000 грн.

За актом № 25 від 22 листопада 2022 року прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги № 10/11-22 від 10.11.2022 року, адвокат Круглик В.В. надав, а ОСОБА_1 прийняв, юридичні послуги, що полягають у написанні процесуальних документів та супроводженні цивільної справи № 754/9878/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів (з детальним описом послуг) на суму 15 000 грн., які були сплачені під час підписання даного акту (а.с. 46).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 37 від 22 листопада 2022 року ОСОБА_2 від ОСОБА_1 прийнято 15 000 грн., підставою для внесення коштів зазначено: договір № 10/11-22 від 10 листопада 2022 року.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною 2 статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно процесуальним законодавством.

Так, згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1, пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення

спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин 3, 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 6 статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 разом із відзивом на позовну заяву надав суду копію договору про надання професійної правничої допомоги № 10/11-22, акт № 25 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги № 10/11-22 від 10.11.2022 року, складений 22 листопада 2022 року, з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 37 від 22 листопада 2022 року про

прийняття від ОСОБА_1 15 000 грн. на виконання умов договору №10/11-22 від 10 листопада 2022 року.

Таким чином відповідачем надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також докази оплати клієнтом цих послуг.

Пунктом 2.3.3. договору про надання професійної правничої допомоги , сторони погодили, що за надання юридичних послуг в суді першої інстанції клієнт сплачує адвокату фіксований розмір винагороди в сумі 15 000 грн.

З акту № 25 прийому-передачі наданих послуг від 22 листопада 2022 року, а також з наявних у справі документів убачається, що захищаючи інтереси відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Кругликом В.В. фактично було надано такі послуги: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань з приводу стягнення коштів за розпискою, написання та подання до Деснянського районного суду міста Києва заяви про ознайомлення з матеріалами справи, відзив на позовну заяву (а.с. 28, 31-37), складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представлення інтересів ОСОБА_1 в Деснянському районному суді міста Києва, органах виконавчої служби (судові засідання 02 лютого 2023 року, 21 березня 2023 року).

Вказані дії адвоката були необхідними та обґрунтованими, та враховуючи складність даної справи, розмір гонорару за надані послуги, на переконання суду апеляційної інстанції, є пропорційним та не надмірним.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За правилами частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відмовляючи відповідачу у задоволенні клопотання про стягнення понесених витрат на правову допомогу, суд помилково виходив з того, що у вказаному договорі сторони не визначили вартість надання послуг за кожну справу.

Оскільки Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не вимагає зазначення у такому правочині, як договір про надання професійної правничої допомоги, відомостей про справу, у межах якої адвокат має намір здійснювати представництво інтересів особи, не зазначення у договорі номеру справи чи вказівки на те, що такий розмір гонорару сплачується за надання юридичних послуг в суді першої інстанції за одну справу, обставини, з яких виходив суд ухвалюючи рішення в частині розподілу судових витрат, відмовляючи у стягненні з позивача витрат на професійну правничу допомогу, правового значення для вирішення цієї справи не мають.

Положення пункту 2.3.3. договору про надання професійної правничої допомоги, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є зрозумілими з точки зору вартості і обсягу послуг, обумовленої між сторонами.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи ОСОБА_3 , зазначені у відзиві, про те що прибутковий касовий ордер від 22 травня 2022 року не містить обов`язкових реквізитів фінансового документу - даних щодо отримувача коштів та податкового номеру самозайнятої особи адвоката Круглика В.В., а у акті прийому-передачі послуг не зазначено часу, витраченого адвокатом для надання правової допомоги відповідачу, не можна вважати обґрунтованими і відхиляються колегією суддів.

Витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, входять до предмета доказування у справі, при яких суд має надати оцінку їх співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову тощо.

У пункті 3.3. договору про надання правничої допомоги № 10/11-22 сторони погодили, що факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується звітом (актом) про надані послуги.

А тому, відсутність окремих реквізитів фінансового документу (квитанції до прибуткового касового ордера) - даних щодо отримувача коштів та податкового номеру самозайнятої особи адвоката Круглика В.В., не можуть свідчити про відсутність доказів реальної оплати послуг, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу.

Оскільки у договорі про надання правничої допомоги, укладеному між відповідачем та його адвокатом, сторони не визначали, що оплата послуг адвоката здійснюється погодинно, залежно від кількості витраченого для надання правової допомоги часу, доводи позивача про не відображення у акті прийому-передачі послуг часу, витраченого адвокатом для надання правової допомоги, є необґрунтованими.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 судом першої інстанції було задоволено частково та стягнуто лише 35 063 грн. 10 коп., що становить 15,92% від загальної суми позовних вимог (220 142 грн. 47 коп.), а тому на користь відповідача підлягає стягненню 12 612 грн. витрат на професійну правничу допомогу (84,08% від 15 000 грн.) - пропорційно до розміру позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити клопотання відповідача, подане адвокатом Кругликом В.В., про розподіл судових витрат та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді першої інстанції, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 12 612 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відмовляючи у стягненні з позивача витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення клопотання ОСОБА_1 , подане представником ОСОБА_2 , про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження

У апеляційній скарзі відповідач просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 12 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного оскарження судового рішення відповідач надав суду копію акту № 27 від 31 березня 2023 року прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання професійної правничої допомоги №10/11-22 від 10.11.2022 року; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 51 від 31 березня 2023 року, згідно якого ОСОБА_2 від ОСОБА_1 прийнято 12 000 грн., підставою для внесення коштів зазначено: договір № 10/11-22 від 10 листопада 2022 року, акт № 27 від 31 березня 2023 року.

З акту № 27 від 31 березня 2023 року убачається, що захищаючи інтереси відповідача ОСОБА_1 у апеляційному суді при розгляді справи № 754/9878/22, адвокатом Кругликом В.В. фактично було надано такі послуги: написання та подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року в частині відмови у стягненні судових витрат; представлення інтересів ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив зменшити витрати на правову допомогу, понесені відповідачем в суді апеляційної інстанції, до 500 грн., оскільки заявлена сума у 12 000 грн. не відповідає критеріям співмірності та розумності, через незначну складність питання, яке полягає лише у вирішенні питання про розподіл судових витрат, та не стосується предмета позову.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи критерії розумності розміру заявлених витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності та співмірності зі складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, характер спірних правовідносин у справі та виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо принципів диспозитивності, змагальності сторін, рівності усіх учасників, колегія суддів вважає, що представництво інтересів відповідача в апеляційному суді не вимагало

додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин чи виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи, а тому доходить висновку про часткове стягнення витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 5 000 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року в частині відмови у стягненні з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 612 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: