Справа № 152/755/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 вересня 2023 року м. Шаргород
Справа №152/755/23
Провадження №2/152/230/23
Шаргородський районний суд
головуючого судді Славінської Н.Л.,
секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,
розглянувши в залі суду в м. Шаргороді у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», в інтересах якого діє Ляр Дмитро Юрійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача
1.Виклад позиції позивача
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву без номера від 10.02.2006 року.
При укладені Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між відповідачем і банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.
Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які, згідно з заявою, отримані відповідачем у письмовій формі.
Підписавши заяву, між сторонами був укладений Договір про надання банківських послуг, у відповідності до ст.634 ЦК України, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивачем на підставі Договору про надання банківських послуг відкрито відповідачеві картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, надано у користування кредитну картку.
У подальшому банком збільшено відповідачеві кредитний ліміт до 5000 грн.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.3.2, 3.3 Договору, де зазначено, що відповідач дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.
Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі та надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, зокрема, щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.
В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, та, в порушення умов кредитного договору і ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, свої зобов`язання за договором не виконав.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими.
Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за договором, заборгованість не погашає, чим порушує умови договору та законні права АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
При обґрунтуванні позовних вимог позивач покликається на норми ст.ст.207, 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, ст.ст.599, 610, 617, ч.2 ст.615, ст.ст.629, 634, 1050, 1054, 1066, 1069 ЦК України.
Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в судове засідання не прибув, про його дату, час та місце повідомлявся належним чином (а.с.80).
Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Ляр Д.Ю., який діє на підставі довіреності №2233-К-Н-О від 30.08.2022 року (а.с.46), у прохальній частині позовної заяви зазначив клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення (а.с.3, на звороті).
2. Виклад позиції відповідача
Відповідач ОСОБА_1 не скористався правом подати відзив на позов і не подав до суду відзив на позов із викладенням своїх заперечень, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 15.06.2023 року (а.с.58-59).
Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, судова повістка відповідачу ОСОБА_1 про виклик в два судові засідання, призначені на 01.08.2023 року та на 12.09.2023 року, надсилалася судом за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, згідно з інформацією Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області (а.с.57), та отримана останнім 06.07.2023 року, що вбачається із зворотного рекомендованого повідомлення (а.с.73).
Так, відповідно до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.
Крім того, судова повістка відповідачу ОСОБА_1 про виклик в два судові засідання, призначені на 01.08.2023 року та на 12.09.2023 року, надсилалася судом за адресою, вказаною у позовній заяві, проте поштова кореспонденція повернута до суду (а.с.77).
З довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки вбачається, що вручення неможливе у зв`язку з тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою».
Така довідка поштового відділення вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України.
Так, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, в тому числі, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, відповідач повідомлявся про виклик у судові засідання, призначені на 01.08.2023 року та на 12.09.2023 року, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України.
Оголошення про виклик відповідача у судові засідання, призначені на 01.08.2023 року та на 12.09.2023 року, розміщені на веб-сайті «Судова влада України» відповідно 04.07.2023 року та 01.08.2023 року (а.с.70, 79).
Відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Таким чином, у судові засідання, призначені на 01.08.2023 року та на 12.09.2023 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про їх дату, час та місце, про причини неприбуття не повідомив, тобто без поважних причин.
З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача ОСОБА_1 та можливості продовження розгляду справи за його відсутності, суд врахував обставини справи і постановив ухвалу про заочний розгляд справи та про продовження розгляду справи у відсутності відповідача. За вказаних обставин, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутності відповідача ОСОБА_1 , оскільки його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
При цьому, суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №918/539/16.
ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача
1. Разом з позовною заявою представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Ляр Д.Ю. надіслав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.5).
2. 02.05.2023 року представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Ляр Д.Ю. разом з позовною заявою надіслав клопотання про отримання процесуальних документів у електронному вигляді (а.с.4).
4. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Ляр Д.Ю. у прохальній частині позовної заяви заявив клопотання, в якому просить розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення (а.с.3, на звороті).
Інших заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, представник позивача до суду не подавали.
5. Відповідач ОСОБА_1 заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавав.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
1. Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 15.06.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в інтересах якого діє Ляр Д.Ю., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 04.07.2023 року без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, а у випадку визнання позовних вимог заяву про визнання позовних вимог (а.с.58-59).
2. На підставі ухвали Шаргородського районного суду Вінницької області від 04.07.2023 року здійснено перехід до розгляду справи за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в інтересах якого діє Ляр Д.Ю. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справ; призначено перше судове засідання на 01.08.2023 року; визначено дату другого судового засідання 12.09.2023 року; прийнято рішення про виклик відповідача у перше та друге судові засідання відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, а також відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, тобто шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.68-69).
3. 01.08.2023 року судове засідання у цій цивільній справі відкладено на завчасно визначену дату другого судового засідання 12.09.2023 року у зв`язку із неприбуттям відповідача ОСОБА_1 (а.с.78).
4. 12.09.2023 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в інтересах якого діє Ляр Д.Ю., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів; відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про огляд веб-сайту (а.с.98-99).
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення заочного судового рішення немає.
5. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247ЦПК України.
6. Суд вважає, що підлягає прийняттю до провадження заява представника позивача ОСОБА_3 від 07.08.2023 року про зменшення розміру позовних вимог (а.с.81), виходячи з вимог п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, якою передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого судового засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження.
У даному випадку, розгляд справи по суті 01.08.2023 року не здійснювався і здійснюється лише 12.09.2023 року.
Крім того, суд враховує вимоги ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази
Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України.
Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.
Згідно з п.2 Статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.48-49).
Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 10.02.2006 року Договору кредиту без номера між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , що складається із Заяви позичальника про надання банківських послуг в ПриватБанку, Паспорту споживчого кредиту, Умов і правил надання банківських послуг (а.с.28, 29-33, 34-43).
Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 26.01.2006 року підписав Заяву про надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій, зазначивши свої персональні дані та відомості, надав свою згоду на те, що дана заява разом з наданими йому для ознайомлення Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг (а.с.28).
Вказана заява підписана і погоджена банком 10.02.2006 року.
Заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі та орган, що видав, адресу проживання.
При цьому, відповідач у Заяві повідомив, що ознайомився з умовами договору про надання банківських послуг, які надані йому у письмовому вигляді і погодився з цими умовами.
До того ж, відповідач у Заяві підтвердив, що ця заява, Умови надання банківських послуг, Тарифи, Правила користування платіжною карткою становлять Договір про надання банківських послуг між ним та банком, з умовами якого він погодився.
Указана Заява містить відомості про розмір отриманих відповідачем кредитних коштів, зокрема, сума кредитного ліміту, встановленого на платіжну картку «Mastercard» у національній валюті (гривні), в розмірі 2000 грн.
У Заяві також наявні відомості про те, що ОСОБА_1 отримав платіжну картку № НОМЕР_1 10.02.2006 року.
Крім того, указана Заява містить погодження між позивачем та відповідачем типу кредитного ліміту фінансовий фіксований, базової процентної ставки 3 (три) проценти в місяць з розрахунку 360 днів у році, строк дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, порядок погашення кредитної заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки позичальника і банку, відповідальність сторін за порушення строків платежів, розміри і порядок нарахування платежів (а.с.34-43).
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов і правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.
Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.
26.12.2022 року позивачем зменшено відповідачеві кредитний ліміт до 0 грн. (а.с.26).
Також, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ознайомився з Паспортом споживчого кредиту (а.с.29-33).
У Паспорті споживчого кредиту повідомлено відповідача, що він має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування».
Оскільки сторонами було погоджено у Заяві про надання банківських послуг та у Паспорті споживчого кредиту, зокрема мінімальну та максимальну суму кредиту, процентну ставку, розміри щомісячного обов`язкового платежу і порядок його нарахування, то суд вважає, що підписання відповідачем ОСОБА_1 . Заяви, погодження Паспорту споживчого кредиту в сукупності з розміщеними на офіційному сайті банку Умовами, Тарифами підтверджує згоду відповідача на укладення договору про надання банківських послуг.
Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з вказаними положеннями Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися у сукупності з іншими доказами.
До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи №200/5647/18 в постанові від 16 вересня 2020 року.
До справи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» додано детальну виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором без номера за період з 26.01.2006 року по 23.05.2023 року (а.с.16-25).
Так, з виписки за договором без номера за період з 26.01.2006 року по 23.05.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредит, оскільки йому встановлено кредитний ліміт у сумі 2000 грн., регулярно та активно використовував кредитні кошти, а також вбачається збільшення кредитного ліміту, здійснення відповідачем платежів, спрямованих на погашення заборгованості, строки внесення вказаних платежів (а.с.16-25).
Таким чином, судом встановлено, що між сторонами спершу була погоджена сума/ліміт кредиту (2000 грн.), про отримання якого сторони дійшли згоди, який в подальшому змінювався, на ім`я відповідача відкрито поточний рахунок та відповідач отримав платіжну картку «Універсальна» за № НОМЕР_1 , які згодом змінено на платіжні картки «Універсальна» за №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (а.с.27).
Отже, кредит надано ОСОБА_1 шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується випискою по рахунку.
Позивачем до позову та до заяви про зменшення розміру позовних вимог додано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки (а.с.82-91), що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
До того ж, суд звертає увагу, що у розрахунку наведено заборгованість лише по тілу кредиту.
Зобов`язання за договором кредиту від 10.02.2006 року ОСОБА_1 не виконав до цього часу.
Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за кредитом.
Заперечень щодо вказаного розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 не висловив, оскільки відзиву на позов до суду не надіслав.
Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту відповідачем ОСОБА_1 не доведено, то право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, які регулюються ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частинами 1, 2, 4 статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України).
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
VІ. Висновки суду
Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом.
Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).
Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозв`язку і дають підстави для висновку про задоволення позову, тоді як відповідачем не надано доказів виконання своїх зобов`язань за договором кредиту без номера від 10.02.2006 року.
Крім того, між відповідачем та банком склалися кредитні правовідносини, в яких банк є кредитором, а відповідач боржником, проте, боржником доказів на підтвердження факту виконання умов договору кредиту суду не надано.
Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту відповідачем ОСОБА_1 не доведено, то право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову.
VІІ. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з цим позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено судовий збір в сумі 2684 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.05.2023 року (а.с.1).
Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн.
Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, ч.4 ст.268, ст.ст.273, 274-279, 280-283 ЦПК України, на підставі ст.ст.509, 525, 526, 530, 610, 625, 629, 634, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК», в інтересах якого діє Ляр Дмитро Юрійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Розподіл судових витрат
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні в рахунок сплаченого при зверненні в суд судового збору.
Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Відповідачу, який не з`явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому ст.272 ЦПК України (ст.283 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ст.284 ЦПК України).

Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана у письмовій формі (ч.1 ст.285 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Повне найменування (для юридичних осіб) та ім`я (для фізичних осіб) сторін:

- позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний код в ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Федорівка Шаргородського району Вінницької області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 12.01.1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Повне заочне рішення складено 12.09.2023 року.

Суддя: