Єдиний унікальний номер судової справи: 473/1321/22
Провадження № 22-ц/812/947/23 Головуючий суду першої інстанції Лузан Л.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

11 вересня 2023 року м. Миколаїв Справа №473/1321/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , подану його представником адвокатом Палієм Сергієм Миколайовичем, на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Лузан Л.В., в залі судового засідання в м. Вознесенську Миколаївської області, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, поданим в його інтересах адвокатом Вуїв О.В. (з подальшими уточненнями), до відповідача ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди, завданих пошкодженням належного позивачу транспортного засобу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується його син ОСОБА_4

26 квітня 2022 року, ввечері, ОСОБА_4 , керуючи вказаним автомобілем, рухався з смт. Братське Вознесенського району Миколаївської області до м. Вознесенська Миколаївської області та був зупинений на блокпосту військовослужбовцями ЗСУ, які здійснювали чергування. Між ними виникло непорозуміння через підозру в використанні відеореєстратора. Згодом до блокпосту приїхав відповідач ОСОБА_3 , який був членом територіальної оборони. Останній наніс ногою удар по машині, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Позивач зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу марки «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Шкода полягає у вартості необхідних для відновлення автомобіля до попереднього стану ремонтних робіт, що становлять 18 145 грн 71 коп.

Крім цього, позивач зазначав, що він зазнав моральних страждань, що були обумовлені пошкодженням належного йому майна внаслідок протиправних винних дій відповідача. Грошовий еквівалент моральної шкоди, з врахуванням характеру пошкоджень та поведінки відповідача, який в добровільному порядку завдану матеріальну шкоду не відшкодував, що призвело до додаткових зусиль та витрат позивача, оцінив в 7000 грн 00 коп.

Також позивач просив стягнути з відповідача витрати, пов`язані із залученням спеціаліста, в сумі 4 000 грн. 00 коп.

Заперечуючи проти позову у судових засіданнях, відповідач факт пошкодження транспортного засобу, належного позивачу, завданих за його участю, не заперечував. Звертав при цьому увагу на те, що обумовлена шкода була заподіяна в стані крайньої необхідності (з огляду на встановлену заборону відеореєстраторів в умовах воєнного стану), що у відповідності до ч. 2 ст. 1171 ЦК України, є підставою для звільнення його від відшкодування шкоди частково або в повному обсязі.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 16 027 грн 56 коп., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн 00 коп., 4 000 грн 00 коп. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, а всього 21 027 грн 56 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі 901 грн 82 коп.

Додатковим рішенням цього ж суду від 31 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4 452 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що протиправними діями відповідача - громадянина ОСОБА_3 позивачеві ОСОБА_1 було завдано матеріальної та моральної шкоди, внаслідок чого останнім понесено збитків - витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на суму 16 027 грн 56 коп., яка визначена судом з виключенням вартості 20 % надбавки (ПДВ).

Розмір компенсації моральної шкоди суд вважав за обставин цієї справи достатнім, адекватними та справедливим у сумі 1000 грн.

З встановлених у справі обставин та досліджених доказів суд першої інстанції не вбачав, що відповідач ОСОБА_3 дійсно діяв у стані крайньої необхідності.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , поданій його представником адвокатом Палієм С.М., посилаючись на неналежну оцінку доказів та невірне тлумачення судом законодавства, ігнорування факту знаходження відповідача в момент пошкодження автомобіля в стані крайнього необхідності, та ігнорування заяви представника відповідача про відкладення судового розгляну, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вуїв О.В., посилаючись на безпідставність її доводів, просила залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_3 , а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що протиправними діями відповідача - громадянина ОСОБА_3 позивачеві ОСОБА_1 було завдано матеріальної та моральної шкоди, внаслідок чого останнім понесено збитків - витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) у розмірі вартості відновлювального ремонту, пошкодженого автомобіля на суму 16 027 грн 56 коп., яка визначена судом з виключенням вартості 20 % надбавки (ПДВ).

Розмір компенсації моральної шкоди суд вважав за обставин цієї справи достатнім, адекватними та справедливим у сумі 1000 грн.

З встановлених у справі обставин та досліджених доказів суд першої інстанції не вбачав, що відповідач ОСОБА_3 дійсно діяв у стані крайньої необхідності.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законодавстві.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Mitsubishi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 4844.

26 квітня 2022 року до Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , який користувався вищевказаним транспортним засобом, за фактом його пошкодження, яке мало місце в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області на блокпосту. Вказане повідомлення було зареєстровано в ЄО № 3676 від 26 квітня 2022 року.

За наслідками перевірки було встановлено, що 26 квітня 2022 року близько 21 год. 50 хв. в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник конфлікт щодо невиконання останнім наказів військовослужбовців ЗСУ та територіальної оборони. В ході обумовленого конфлікту відповідач ударом ноги пошкодив належний позивачу автомобіль. Згідно протоколу огляду місця події від 26 квітня 2022 року двері автомобіля з боку водія мають пошкодження в вигляді горизонтальної видовженої вм`ятини, вікно дверей з боку водія має пошкодження склопакету в вигляді численних тріщин. Відповідно до письмових пояснень від 26 квітня 2022 року, наданих відповідачем, останній не заперечував факту пошкодження ним транспортного засобу.

Враховуючи, що в ході перевірки не було встановлено фактів вчинення кримінального правопорушення, відповідні відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно повідомлення Вознесенського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за №474 від 26 січня 2023 року будь-яких бойових розпоряджень щодо встановлення блокпосту на виїзді з с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 (встановлення блокпостів здійснюється на підставі бойових розпоряджень вищестоящого командування) не надходило. Документація щодо організації оборони Вознесенського району також не містить жодної інформації щодо призначення та виду блокпосту на виїзді із с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, осіб, які його облаштували та несли службу станом на 26 квітня 2022 року.

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (24 січня 2023 року), ОСОБА_4 (24 січня 2023 року, 17 квітня 2023 року), ОСОБА_8 (22 травня 2023 року) підтвердили обставини щодо конфлікту, який виник між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з приводу використання останнім відеореєстратора, встановленого в транспортному засобі, а також обставини пошкодження автомобіля відповідачем шляхом нанесення останнім удару ногою по двері з боку водія.

Згідно ремонтної калькуляції, яка є додатком до звіту № 15-22 від 14 травня 2022 року, вартість робіт 2 520 грн 00 коп., вартість матеріалів 5 034 грн 97 коп., вартість складових (запасні частини, що підлягають заміні при ремонті) - 10 590 грн 74 коп. (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу). При цьому, до вартості складових включена 20% надбавка (ПДВ).

Факт пошкодження транспортного засобу, належного позивачу, відповідач у судових засіданнях, проведених за його участю, не заперечував. Звертав при цьому увагу на те, що обумовлена шкода була заподіяна в стані крайньої необхідності (з огляду на встановлену заборону відеореєстраторів в умовах воєнного стану).

Згідно з ч.1 ст. 1171 ЦК України шкода, завдана особі у зв`язку із вчиненням дій, спрямованих на усунення небезпеки, що загрожувала цивільним правам чи інтересам іншої фізичної або юридичної особи, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами (крайня необхідність), відшкодовується особою, яка її завдала.

Особа, яка відшкодувала шкоду, має право пред`явити зворотну вимогу до особи, в інтересах якої вона діяла.

Згідно з ч.2 ст. 1171 ЦК України враховуючи обставини, за яких було завдано шкоди у стані крайньої необхідності, суд може покласти обов`язок її відшкодування на особу, в інтересах якої діяла особа, яка завдала шкоди, або зобов`язати кожного з них відшкодувати шкоду в певній частці або звільнити їх від відшкодування шкоди частково або в повному обсязі.

З аналізу змісту статті 1171 ЦК України слідує наступне:

-шкода при крайній необхідності завдається для усунення небезпеки, що загрожувала іншій фізичній або юридичні особі. Тобто заподіювач шкоди здійснює дії не лише в своїх інтересах, а й в інтересах третіх осіб;

-особа у стані крайньої необхідності завдає шкоди з метою усунення реальної небезпеки, тобто небезпеки, яка існувала в момент виникнення крайньої необхідності;

-небезпека інтересам, що охороняються законом, може бути створена природними явищами (повінню, землетрусом, заметіллю, похолоданням та іншим стихійним лихом), будь-якими діями чи бездіяльністю людей, технічними факторами (помилкою технічних пристроїв, їх виходом з ладу, порушенням роботи технічних, автоматизованих та інших систем, аваріями), фізіологічним (біологічним) станом інших людей (наприклад, необхідність надання термінової медичної допомоги особі, яка знаходиться в небезпечному для життя стані внаслідок аварії, різкого загострення хвороби), поведінкою тварин;

-крайня необхідність відсутня, якщо шкода вже завдана (крім випадку часткового завдання шкоди, тобто, коли існує загроза її подальшого спричинення);

-крайня необхідність має місце, якщо цю небезпеку за даних умов не можна було усунути іншими засобами.

Проте з встановлених у справі обставин та досліджених доказів не вбачається, що відповідач дійсно діяв у стані крайньої необхідності і що усунення небезпеки за обставин цієї справи пред`явлення до водія автомобіля іншими особами вимог через підозри у використанні відеореєстратора не можна було усунути іншими засобами, а виключно пошкодженням автомобіля позивача.

Крім того сама по собі наявність стану крайньої необхідності не звільняє особу, яка у зв`язку з цим завдала шкоду іншій особі, від обов`язку відшкодувати завдану шкоду.

Встановивши, що встановлення блокпосту на виїзді з с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (встановлення блокпостів здійснюється на підставі бойових розпоряджень вищестоящого командування) не надходило, документація щодо організації оборони Вознесенського району також не містить жодної інформації щодо призначення та виду блокпосту на виїзді із с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, осіб, які його облаштували та несли службу станом на 26 квітня 2022 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову до ОСОБА_3 про стягнення збитків, розмір яких підтверджений позивачем належним, допустимим і достатнім доказом, який не спростований відповідачем.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом належної оцінки дій відповідача у стані крайньої необхідності фактично зведені до переоцінки доказів, які належним чином оцінені судом і засновані на невірному розумінні відповідачем цивільного законодавства України, яке врегульовує відповідальність за завдану шкоду у стані крайньої необхідності.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, а саме ігнорування заяви представника відповідача про відкладення судового розгляду, та ухвалення за відсутності відповідача та його представника рішення по справі, обмеження у зв`язку з тим прав відповідача передбачених статтею 43 ЦПК України не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції розглянувши заяву представника відповідача про відкладення справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у справі достатньої інформації для вирішення спору. При цьому порушення прав відповідача, передбачених статтею 43 ЦПК України судом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому судове рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

За такого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вуїв О.В. просила стягнути з відповідача судові витрати, у вигляді оплати правничої допомоги, орієнтованим розміром у 2000 грн, докази понесення яких будуть надані протягом 5 ти днів з часу ухвалення судового рішення.

Керуючись статтями 367, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану його представником адвокатом Палієм Сергієм Миколайовичем залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 11 вересня 2023 року.