САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2113/23
Провадження №2/726/332/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08.09.2023 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В:

07.09.2023 Садгірським районним судом м. Чернівці отримано через систему «Електронний суд» позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Івасюк І.Г. до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. У позові просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та за взаємною згодою батьків після розірвання шлюбу їх спільного сина ОСОБА_3 , 2018 року народження залишити проживати та перебувати на одноособовому вихованні та утриманні батька ОСОБА_2 .

Така позовна заява того ж дня передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 07.09.2023.

Перевіряючи отриману позовну заяву на відповідність вимогам ЦПК України, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Подання позову має відбуватись з дотриманням певних умов, а тому порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Так, позивачем в позовній заяві зазначено предметом позову лише розірвання шлюбу, хоча в прохальній частині позову є вимоги: про визначення місця проживання дитини із батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком.

Позовна заява є документом на підставі, якого суд приходить до висновку про можливість відкриття провадження по справі із визначенням сторін та предмету позову, тому самостійне внесення судом змін, навіть за умов їх очевидності, може викликали сумніви щодо упередженості та зацікавленості у інших учасників процесу.

Отже, позивачу слід виправити зазначені недоліки шляхом визначення предмету позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Натомість позивачем у позові не вказано про участь органу опіки та піклування.

Якщо спору відносно місця проживання дитини між сторонами немає, то чому позивачка вимагає встановити його в судовому порядку. Так, в в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження N 61-14859св19) вказано, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

З приводу заявленої вимоги щодо самостійного виховання та утримання дитини батьком, слід зазначити наступне.

В частині 3 статті 155 СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

З аналізу наведених вище норм встановлено, що права і обов`язки батьків щодо їхній дітей визначені Сімейним кодексом, а їхня реалізація у цьому випадку визначена Договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Отже, пріоритет у визначенні місця проживання дитини та участі у її вихованні законодавством надано саме батьками. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Такий факт відсутності участі матері (батька) у вихованні дитини може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, позивачем взагалі не долучено до позовної заяви квитанції про оплату судового збору у справі та не вказано підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у свою чергу у 2023 році складає 1073 грн. 60 коп.

Враховуючи, що позивачем заявлено дві немайнові вимоги за кожну із яких останній повинен сплатити судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що до позовної заяви не додано оригіналу свідоцтва про шлюб, що є необхідною умовою для розгляду даної категорії справ.

Таким чином, позивачу слід надали оригінал свідоцтва про шлюб.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищевикладене, позивачу слід уточнити заявлені вимоги, виправити недоліки позову, викладені у цій ухвалі та сплатити судовий збір за заявлені вимоги немайнового характеру. Також слід визначитися із колом осіб, яких слід залучити до участі у справі.

Враховуючи, що після відкриття провадження по справі було встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України такий позов, на підставі ч.1,2 ст. 187 ЦПК України, слід залишити без руху та надати позивачу строк 5 (п`ять) днів для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог ухвали суду, позовна заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, буде вважатися неподаною і повернута їй.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.261 ЦПК України, ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, Закону України «Про судовий збір» та керуючись ст.ст. 95, 175 - 177, 185, 261, 354 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк 5 (п`ять) днів для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який рахувати з дня отримання нею копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо у встановлений строк вказані в ухвалі недоліки не будуть усунені, заява буде вважатися неподаною та повернута їй.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. А. Асташев