Провадження № 2/127/2293/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарях: Жмудь Я.П., Горденко Г.О.,

за участі: представника позивача Івасика О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради, третя особа Третя Вінницька Державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВМР про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивовано тим, що 05 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, площею 0,0281 га, кадастровий номер: :03:036:0092, місце розташування: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабусі ОСОБА_2 , однак постановою державного нотаріуса Ковальської Л.В., від 05.10.2023 року №1065/02-31, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом на спадкове майно, оскільки нотаріус не може визначати склад спадкового майна, а саме на яку частку земельної ділянки необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина, та Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №57/2022.

Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку від 23.08.2007 року Серії ЯД №388731, на підставі рішення Вінницької міської ради від 31.05.2007 року №785, ОСОБА_2 належить земельна ділянка, площею 0,0281 га, кадастровий номер: :03:036:0092, місце розташування: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом від 23.01.2002 року, ОСОБА_2 заповіла усе своє майно онукам: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ОСОБА_3 від своєї частки відмовився на користь ОСОБА_1 .

Таким чином на сьогоднішній день єдиним спадкоємцем є ОСОБА_1 .

Разом з тим, постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом на спадкове майно, оскільки останніми не надано правовстановлюючих документів, що підтверджують належність майна спадкодавцеві.

Таким чином, на сьогоднішній день, позивач не в змозі реалізувати своє право на спадкове майно, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, площею 0,0281 га, кадастровий номер: :03:036:0092, місце розташування: АДРЕСА_1 , та стягнення із відповідача понесених судових витрат.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2023 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвало Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2023 року витребувано з Третьої вінницької державної нотаріальної контори належним чином засвідченої копії спадкової справи № 57/2022, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.08.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 , та його представник - адвокат Івасик О.В. уточнили позовні вимоги та просили суд визнати за ОСОБА_1 право власно за заповітом на частку земельної ділянки, площею 0,0281 га, кадастровий номер: :03:036:0092, місце розташування: АДРЕСА_1 , після сметрі 27.11.2021 року його бабусі ОСОБА_2 . Судові витрати просили залишити за позивачем.

Представник відповідача ВМР Шутак Б.І., при вирішенні справи поклався на думку суду.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні справи поклалась на думку суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, у тому числі, матеріали спадкової справи № 379/2022, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_2 , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницької області зроблено актовий запис та видано свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_1 від 01.12.2021 року.(а.с.6)

Згідно Державного акта про право власності на земельну ділянку від 23.08.2007 року Серії ЯД №388731, на підставі рішення Вінницької міської ради від 31.05.2007 року №785 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належить земельна ділянка, площею 0,0281 га, кадастровий номер: :03:036:0092, місце розташування: АДРЕСА_1 .(а.с.7-9)

Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом від 23.01.2002 року ОСОБА_2 заповіла усе своє майно онукам: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку від 15.05.2023 року, земельна ділянка, площею 0,0281 га, кадастровий номер ::03:036:0092, місце розташування: АДРЕСА_1 , оцінюється в 33 000 грн. (а.с.12-20)

Як вбачається з витребуваної судом матеріалів спадкової справи № 57/2022, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину.(а.с.45-90)

Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які також є співвласниками спірного нерухомого майна, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (донька, яка є співвласником частки земельної ділянки, та онук спадкодавця, як спадкоємець за заповітом), відмовилися від спадщини, що підтверджується витребуваними судом матеріалами спадкової справи № 57/2022.(а.с.46,47)

Отже, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом відно до ст. 1269 ЦК України після смерті ОСОБА_2 .

05.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки площею 0,0281 га, кадастровий номер ::03:036:0092, місце розташування: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабусі ОСОБА_2 , однак постановою державного нотаріуса Ковальської Л.В., від 05.10.2023 року №1065/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за заповітом на спадкове майно, оскільки нотаріус не може визначати склад спадкового майна, а саме на яку частку земельної ділянки необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. (а.с.11,21)

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом ; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно зі ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом; у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а)подружжя; б)членів фермерського господарства,якщо інше не передбачено угодою між ними; в)співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку; співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності,мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

При цьому, як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за померлим не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності; позивач непозбавлена права на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку.

Згідно зі ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо (на переконання суду, позивачем було вірно обрано спосіб захисту, оскільки дії нотаріуса є правомірними, а тому підстави для їх оскарження відсутні).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач по справі, як зазначалося вище, є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 за заповітом, який єдиний прийняв спадщину після її смерті та є спадкоємцем однієї черги (першої черги).

Судом встановлено, що до складу спадкової маси померлої входить, зокрема, 7/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, спадщину після її смерті позивач прийняв у встановленому законом порядку (а.с.84).

Згідно із ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

При цьому Пленум Верховного суду України у п.10 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів на те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ст.131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до статей 321, 328, 392 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Враховуючи наведені норми, визнання відповідачем позову та те, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , є спадкоємцем частки житлового будинку, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на 1/2 части земельної ділянки, площею 0,0281 га, кадастровий номер :03:036:0092, місце розташування: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабусі ОСОБА_2 .

Судові витрати за клопотанням позивача підлягають залишенню за ним.

Керуючись ст. 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 16, 355, 368, 370, 1261, 1268, 1269, 1273 ЦК України, ст. 89 ЗК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0281 га, кадастровий номер :03:036:0092, місце розташування: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабусі ОСОБА_2 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Вінницька міська рада, , місцезнаходження: вул. Соборна, 50, м. Вінниця.

Третя Вінницька Державна нотаріальна контора, , місцезнаходження: вул. 600-річчя, 30, м. Вінниця.

Суддя: