Справа №296/6042/23
Провадження № 6/293/15/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Збаражського О.М.

з участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт») звернулося до суду із заявою в якій просить замінити стягувача у виконавчому провадженні 64480369, відкритого 11.02.2021 на підставі виконавчого напису нотаріуса №90193 від 31.10.2020 щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 у зв`язку із укладенням договору про відступлення права вимоги № 20230202 від 02.02.2023.

У судові засідання заявник та представник заявника не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Заінтересовані особи, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, до суду не з`явились, заяв та клопотань від них не надходило.

Відповідно до положень ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали поданої заяви, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на примусовому виконанні приватного виконавця Лужинецького Павла Вікторовича перебуває виконавче провадження 64480369 щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитної заборгованості, відкритого 11.02.2021 року на підставі виконавчого напису нотаріуса № 90193 від 31.10.2020 року.

02 лютого 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено договір про відступлення прав вимоги №20230202, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «УКРФШСТАНДАРТ» належні ТОВ «ФК «ЦФР», а ТОВ «ФК «УКРФШСТАНДАРТ» прийняв належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників, вказаними у додатку до договору, що є його невід`ємною частиною.

Відповідно до статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з абзацом 1 частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовані ст. 442 розділу VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

У разі заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, постанові Верховного Суду від 17 листопада 2020 року у справі № 2-2394/10 (провадження № 61-12239св19) та постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 754/14775/13-ц (провадження № 61-16672св20).

Таким чином, нормами ЦПК України встановлена можливість заміни стягувача або боржника у виконавчому провадженні.

Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» набуло всіх прав кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», у тому числі й на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 , а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Поряд з цим, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка передбачена п.19 ст.34 Закону України "Про нотаріат" від 02 вересня 1993 року №3425-XII (далі Закон №3425-XII ).

Згідно із ст. 87 Закону № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до положень ст. 88 Закону № 3425-XII нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціямине більше одного року.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права кредитора на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Статтею 90 Закону № 3425-XII встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Тобто, виконавчий напис нотаріуса підлягає зверненню до примусового виконання.

Судом встановлено, що на час звернення із заявою про заміну сторони стягувача, виконавче провадження 64480369, яке відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса №90193 від 31.10.2020, не припинено та заборгованість за кредитним договором не погашена, наразі здійснюється примусове виконання вказаного виконавчого провадження.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні 64480369 щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , відкритого 11.02.2021 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 90193 від 31.10.2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ