ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6749/23 Справа № 211/1381/23 Суддя у 1-й інстанції - Юзефович І.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 211/1381/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

заявник Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

боржник ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року, яка постановлена суддею Юзефович І.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять,

УСТАНОВИВ:

06 березня 2023 року Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (надалі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту послугу з централізованого опалення в сумі 24 463,96 грн, надану за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01 жовтня 2020 року, а також інфляційних втрат в сумі 1 457,85 грн, 3% річних в сумі 522,62 грн, а всього 26 444,43 грн.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року у видачі судового наказу відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник АТ «Криворізька теплоцентраль» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на помилковість висновку суду першої інстанції щодо необхідності досліджувати матеріально-правові особливості застосування строків позовної давності при видачі судового наказу та неврахування Договору про реструктуризацію від 01 жовтня 2020 року, яким боржниця ОСОБА_1 визнала заборгованість та саме невиконання цього Договору стало підставою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Відзив на апеляційнускаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, розгляд якої, згідно п. 1 ст. 353 ЦПК України, здійснюється без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції керувався п. 1 ч. 1 , п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України та виходив з того, що з моменту виникнення у заявника права вимоги до ОСОБА_1 пройшов строк, який перевищує позовну давність.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набула чинності для України з 11 вересня 1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.163 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно достатті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

У статті 161 ЦПК України наведений вичерпний перелік підстав, за якими може бути виданий судовий наказ, а саме: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимогстатті 163цього Кодексу; заявуподано особою,яка немає процесуальноїдієздатності,не підписаноабо підписаноособою,яка немає праваїї підписувати,або особою,посадове становищеякої невказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогамстатті 161цього Кодексу; наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк,який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги,або пройшо встрок,встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами,за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав,передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги,за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Наявність обставин, які вказують на перевищення позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.

З матеріалів заяви вбачається, що заявник, звернувшись до суду 06 березня 2023 року про стягнення боргу, пред`явив вимоги про стягнення боргу станом на дату подання заяви про видачу судового наказу, тобто 06 березня 2023 року, за боржником за невиконання договору рахується заборгованість у розмірі 24 463,96 грн., яка підлягає стягненню.

В обґрунтування доводів судового наказу заявником зазначено, що 28 жовтня 2020 року між АТ «Криворізька теплоцентраль» та ОСОБА_1 укладено договір реструктуризації заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання

Відповідно до п. 1 Договору підприємство надало боржнику розстрочку у погашенні заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання, що утворилось станом на 01 жовтня 2020 року та становить 24 463,96 грн. Щомісячна сума платежу з погашення з погашення реструткуризованої заборгованості за період з 28 жовтня 2020 року по 28 жовтня 2021 становить 2 038,66 грн.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна тривалість якої встановлюється у три роки.

Згідно до ч.ч. 2, 5ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У випадку укладення договору про реструктуризацію заборгованості за комунальні послуги строк позовної давності обчислюється не від кінцевої дати договору, а від кожної конкретної дати розрахунку згідно зі схемою реструктуризації.

Строк позовної давності за наявності договору про реструктуризацію боргу обчислюється виходячи з кожної конкретної дати розрахунку, погоджених сторонами. Відповідно, позовна давність за вимогами кредитора про повернення несплачених коштів повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

П. 1 Договору сторони погодили, що сума щомісячної оплати становить 2 038,66 грн.

Відтак, після невиконання боржником обумовлених положень договору, позивач у встановленому порядку, у межах строку позовної давності заявив відповідну вимогу про стягнення заборгованості.

Так, із долученого до матеріалів справи розрахунку, вбачається, що сума платежу з погашення реструткуризованої заборгованості за період 28 жовтня 2020 року по 28 жовтня 2021 становить 2 038,66 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулось із заявою про видачу судового наказу 06 березня 2020 року в межах строку позовної давності виходячи з кожної конкретної дати розрахунку, погоджених сторонами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу у справі на підставі п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України, у зв`язку з порушенням строку позовної давності

З наведеного слідує, що відмова заявнику у видачі судового наказу у справі без законних на те підстав, є порушенням конституційних прав в доступі до правосуддя, та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, з встановлених судом апеляційної інстанції обставин слідує, що судом першої інстанції було порушено право заявника на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року скасувати та направити матеріал за заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту житлово-комунальну послугу з централізованого опалення до Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: