Справа № 204/5750/21
Провадження № 2/204/90/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Кошелюк Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, якою просив:

-стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь позивача грошову суму у розмірі 21 288,93 грн., яка складається з недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 21 006,35 грн., пені за період з 01.07.2021 по 27.07.2021 включно у розмірі 235,96 грн., 3% річних за період з 01.07.2021 по 27.07.2021 включно у розмірі 46,62 грн.;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача грошову суму у розмірі 675,00 грн. за оплату послуг;

-стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати по справі: 908,00 грн. оплата судового збору, 2 500,00 грн. оплата послуг експерта Дроздова Ю.В., 12 000,00 грн. витрати на оплату послуг адвоката (правнича допомога).

В обґрунтування позовної заяви позивач посилався на те, що 23.03.2021 на вул.Макарова, біля буд.№27-Б у м.Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Citroen C3 Picasso» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , якому належить транспортний засіб на праві власності та «Renault Laguna» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» на підставі полісу №АР/1177597. Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2021 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, постанова набрала чинності 06.05.2021 та не була оскаржена. Відповідно до висновку №1906/21 від 10.06.2021 по визначенню вартості відновлювального ремонту КТЗ «Citroen C3 Picasso» д/н НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням ПДВ складає 30 324,61 грн., а вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Citroen C3 Picasso» д/н НОМЕР_1 складає 31 940,46 грн. ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 8 318,26 грн. частково відшкодувавши завдану шкоду, а відтак невідшкодована сума становить 21 006,35 грн. (30 324,61 грн. - 8 318,26 грн. 1 000,00 грн. = 21 006,35 грн.). У зв`язку з тим, що відповідач ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» прострочив здійснення страхової виплати, позивач вважає, що СК «Інтер-Поліс» повинна сплатити боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а саме пеню за період з 01.07.2021 по 27.07.2021 включно у розмірі 235,96 грн., та 3% річних за період з 01.07.2021 по 27.07.2021 включно у розмірі 46,62 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 675,00 грн. за оплату послуг; та стягнути з відповідачів судові витрати по справі: 908,00 грн. оплата судового збору, 2 500,00 грн. оплата послуг експерта Дроздова Ю.В., 12 000,00 грн. витрати на оплату послуг адвоката (правнича допомога).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 березня 2023 року справа прийнята до провадження; відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 14.03.2023.

Представник відповідача - ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відшкодував позивачу різницю між вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу та розміру податку на додану вартість, що становить 8 318,26 грн., а відтак в задоволенні позову просив відмовити.

Позивачем надано суду відповідь на відзив, згідно якого зазначив, що відповідач ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» визначив розмір збитку, що було спричинено позивачу у спосіб, що не передбачений законом на підставі звіту про оцінку; крім того, звіт №26144 був складений без належної правової підстави всупереч вимогам ст.10 та ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки звіт ТОВ «Експерта компанія «Фаворит-Асистанс» позбавив позивача права вільного вибору суб`єкта оціночної діяльності, адже саме позивач є власником пошкодженого автомобіля «Citroen C3 Picasso» д/н НОМЕР_1 , а отже, просив врахувати зазначене при вирішенні справи.

Представником відповідача - ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» надано суду заперечення на відповідь, в яких просили призначити незалежну судову автотоварознавчу експертизу.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 23.03.2021 на вул.Макарова, біля буд.№27-Б у м.Дніпрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Citroen C3 Picasso» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , якому належить транспортний засіб на праві власності та «Renault Laguna» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2021 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, постанова набрала чинності 06.05.2021 та не була оскаржена (том 1 а.с.13).

Відповідно до приписів ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 21.04.2021 є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» на підставі полісу № АР/1177597 (том 1 а.с.11).

Установлено також, що згідно висновку експерта №1906/21 від 10.06.2021 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, складеного експертом Дроздовим Ю.В., вартість відновлювального ремонту, КТЗ «Citroen C3 Picasso» д/н НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (без урахування ПДВ) складає 30 324,61 грн., а вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Citroen C3 Picasso» д/н НОМЕР_1 складає 31 940,46 грн. (том 1 а.с.17-77).

Разом з цим, суд критично оцінює висновок експертної компанії «Фаворит Ассистанс» від 15.04.2021, наданий відповідачем ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» (том 1 а.с.106-122), оскільки позивачем заявлені вимоги про відшкодування втрати товарної вартості визначення яких відсутні у вказаному висновку.

Вартість автотоварознавчого експертного дослідження складає 2 500 грн. (том 1 а.с.16).

Позивач звертався до страхової компанії з метою отримати страхове відшкодування та ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 8 318,26 грн. (том 1 а.с.123-125).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приписами ст.1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року).

Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди від її заподіювача, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» на підставі полісу № АР/1177597, суд дійшов висновку про стягнення із останнього як страховика різницю матеріальної шкоди між страховим відшкодуванням та загальною сумою заподіяної шкоди, яка залишилась не відшкодована.

Визначаючи суму, яка залишилась не відшкодована, суд виходить з наступного.

За клопотанням представника відповідача - ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» по справі була призначена судова автотоварознавча експертизи (том 2 а.с.23-25).

Згідно висновку експерта від 03.11.2022 за №СЕ-19/104-22/26207-АВ, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Citroen C3 Picasso» д/н НОМЕР_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23.03.2020, станом на момент проведення дослідження складає 25 596,45 грн., а вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Citroen C3 Picasso» д/н НОМЕР_1 складає 16 283,54 грн. (том 2 а.с.44-64).

Отже, з урахуванням того, що страховою компанією вже було сплачено позивачу 8 318,26 грн. страхового відшкодування, з ПрАТ СК Інтер-Поліс на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 16 278,19 грн., (25 596,45 грн. - 8 318,26 грн. 1 000,00 грн. = 16 278,19 грн.).

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення на користь позивача пені та 3% річних, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Під час судового розгляду судом встановлено, що розмір страхового відшкодування сторонами не узгоджувався, наявний спір. Отже, відсутні підстави для покладення на страховика відповідальності у вигляді сплати пені.

Відповідно до ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати, що узгоджено з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такі правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 відповідно до яких, приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. У постанові від 01.06.2016 року у справі №3-295гс16 Верховним Судом України, викладено висновок, відповідно якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК).

Оскільки судом встановлено, що страховик в повному обсязі не здійснив виплату страхового відшкодування, порушивши грошове зобов`язання, зі страховика підлягає до стягнення відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України три відсотки річних та пеня за період з 01.07.2021 по 27.07.2021, включно, виходячи із розрахунку:

Пеня в розмірі 143,24 грн.: за період з 01.07.2021 по 22.07.2021, розмір облікової ставки НБУ 7,5:

16 278,19 грн. (сума боргу) х (2х7,50:365) х (22 дня прострочення) : 100 = 143,24 грн.

Пеня в розмірі 32,55 грн.: за період з 23.07.2021 по 27.07.2021, розмір облікової ставки НБУ 8,0:

16 278,19 грн. (сума боргу) х (2х8,0:365) х (5 днів прострочення) : 100 = 32,55 грн.

А всього: 175,79 грн.

3% річних за період з 01.07.2021 по 27.07.2021 у розмірі 36,12 грн.:

(16 278,19 грн. (сума боргу) х 3% х 27 (днів прострочення) : 365 : 100 = 36,12 грн.

Таким чином, з відповідача страхової компанії на користь позивача підлягає до стягнення сума недоплаченого страхового відшкодування у сумі 16 278,19 грн., пеня за період з 01.07.2021 по 27.07.2021, року, включно, у сумі 175,79 грн., та 3 % річних у сумі 36,12 грн., що разом складає суму 16 490,10 грн.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 675,00 грн. за оплату послуг «бампер задній розібрати/зібрати», суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вказаних вимог, оскільки сума страхового відшкодування покриває понесені внаслідок ДТП збитки.

Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди від її заподіювача, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме ОСОБА_2 вартість автотоварознавчого експертного дослідження послуг експерта Дроздова Ю.В., яка складає 2 500 грн. (том 1 а.с.16), підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів 908,00 грн. оплати судового збору, 12 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката (правнича допомога), суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 3 червня 2020 року у справі №211/1674/19.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору №б/н про надання правової допомоги від 22 червня 2021 року ОСОБА_1 правничу допомогу надавав адвокат Негробов О.В. (том 1 а.с.154-156).

Згідно договору №б/н про надання правової допомоги від 26 липня 2021 року ОСОБА_1 правничу допомогу надавало Адвокатське бюро «Олександра Негробова» (том 1 а.с.156 зворот -158).

Відповідно до акту приймання виконаних робіт про надання правової допомоги від 26 липня 2021 року адвокат Негробов О.В. надав ОСОБА_1 професійну правничу допомогу, яка полягала: 22.06.2021 аналіз наданих клієнтом документів та надання усної консультації - було витрачено 1,0 годину (1000,00 грн. х 1,0 годину = 1000,00 грн.); 22.06.2021 25.07.2021 складання та подання засобами поштового зв`язку запиту адвоката та заяви про здійснення доплати частки страхового відшкодування, виготовлення та засвідчення додатків, опрацювання відповідей на запит адвоката, складання та подання засобами поштового зв`язку скарги на дії страхової компанії, надання клієнту усної консультації та порядку оскарження рішення страхової компанії - було витрачено 3,0 години (1000,00 грн. х 3,0 години = 3000,00 грн.); загалом за період часу з 22.06.2021 по 25.07.2021 надана правова допомога на суму 4000,00 грн. Акт підписаний адвокатом Негробовим О.В. та Балахановим С.К. (том 1 а.с.160).

Відповідно до акту приймання виконаних робіт про надання правової допомоги від 13 жовтня 2021 року Адвокатське бюро «Олександра Негробова» надавало ОСОБА_1 професійну правничу допомогу, яка полягала: 26.07.2021 30.07.2021 складання та подання цивільного позову до суду, складання розрахунку та виготовлення копій додатків - було витрачено 4,0 години (1000,00 грн. х 4,0 години = 4000,00 грн.); 20.09.2021 13.10.2021 опрацювання відзиву на позовну заяву, опрацювання отриманої відповіді, складання та подання відповіді на відзив - було витрачено 4,0 години (1000,00 грн. х 4,0 години = 4000,00 грн.); загалом за період часу з 26.07.2021 по 13.10.2021 надана правова допомога на суму 8000,00 грн. Акт підписаний Адвокатським бюро «Олександра Негробова» - адвокатом Негробовим О.В. та Балахановим С.К. (том 1 а.с.160 зворот).

Згідно квитанції від 26 липня 2021 року адвокат Негробов О.В. отримав від ОСОБА_1 готівкою кошти в розмірі 4000,00 грн. (том 1 а.с.161).

Згідно квитанції від 13 жовтня 2021 року керуючий Адвокатським бюро «Олександра Негробова» - адвокат Негробов О.В. отримав від ОСОБА_1 готівкою кошти в розмірі 4000,00 грн. (том 1 а.с.161).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені Адвокатським бюро «Олександра Негробова» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн. є завищеними, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи, з урахуванням виконаної Адвокатським бюро «Олександра Негробова» роботи та витраченого адвокатським бюро часу на надання позивачу правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову у даній справі та значення справи для сторін, що справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), суд приходить до висновку щодо зменшення розміру та стягнення з відповідачів на користь позивача 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару, тобто по 3000,00 грн. з кожного.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог по 454,00 грн. з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 530, 612, 625, 1166, 1167, 1187, 1188 1194 ЦК України, Постановою ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, ч.6 ст.82, ст.ст.89, 141, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16 278,19 грн., пеню за період з 01.07.2021 по 27.07.2021, включно, у сумі 175,79 грн., та 3 % річних за період з 01.07.2021 по 27.07.2021, включно у сумі 36,12 грн., що разом складає суму 16 490 (шістнадцять тисяч чотириста дев`яносто) грн. 10 (десять) коп.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на проведення експертизи в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар