У Х В А Л А

01 вересня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Мех В.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Житлосервіс-Солом`янка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 99 127, 10 гр., з яких:

- 67 115, 87 гр. - основна сума заборгованості;

- 5 478, 98 гр. - 3 % річних;

- 26 532, 25 гр. - інфляційні втрати внаслідок несвоєчасного розрахунку.

Ухвалою суду від 21 серпня 2023 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

31 серпня 2023 року до суду надійшла заява відповідача про відвід головуючого в справі, яку було передано 01 вересня 2023 року.

В обґрунтування підстав для відводу заявник посилається на те, що ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Зазначає, що після прийняття Президентом України рішення про утворення Солом`янського райсуду у жовтні 2001 року суд не набув статусу юридичної особи, оскільки йому не було присвоєно відповідний ідентифікаційний код юридичної особи.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наданою Солом`янським районним судом м. Києва у відповідь на його запит від 26 листопада 2011 року, Солом`янський районний суд нібито зареєстровано 07 лютого 2002 року і присвоєно ЄДРПОУ - 02896762.

Однак після 07 лютого 2002 року Солом`янський районний суд м. Києва не був взятий на облік органами державної статистики, як того вимагало чинне на той час законодавство стосовно новоутвореної юридичної особи, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру, відповідно до яких суд був взятий на облік органами державної статистики 05 січня 1995 року.

Вважає, що Солом`янський районний суд м. Києва не був утворений у законний спосіб, а тому суддя Шереметьєва Л.А. не є суб`єктом публічно-владних повноважень.

Крім того, зазначає, що відповідно до п.1 Указу Президента України « Про державну судову адміністрацію України» була утворена Державна судова адміністрація України як державний орган виконавчої влади із спеціальним статусом.

В той же час, закон про діяльність Державної судової адміністрації України та її територіальних управлінь існує, а Закону України «Про створення Державної судової адміністрації України» та «Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві» не існує, а тому невстановлений суб`єкт права - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в м. Києві знаходиться поза конституційним правовим полем і не є суб`єктом публічно-владних повноважень.

З огляду на це, вважає, що виплата винагороди судді Шереметьєвій Л.А. ТУ ДСА не є публічно-правовими відносинами, а є приватними відносинами, що не передбачено Конституцією України, у зв`язку з чим суддя Шереметьєва Л.А. не може бути об`єктивною та упередженою при розгляді справи.

Враховуючи викладене, просить задовольнити заяву про відвід головуючого в справі.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, серед яких є наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частинами 2 та 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи.

Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Підстави, викладені заявником в обґрунтування поданої заяви про відвід, не ґрунтуються на законі, фактичних обставинах справи, і є лише його суб`єктивною точкою зору з цього приводу.

У заяві про відвід відсутні будь-які посилання, які б свідчили про необ`єктивність чи упередженість головуючого, тобто підстави для відводу ґрунтуються на припущеннях та власних баченнях заявника.

Щодо інших тверджень відповідача в обґрунтування заяви про відвід щодо обставин утворення Солом`янського районного суду м. Києва, Державної судової адміністрації та Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві, вони виходять за межі визначених законом підстав.

Таким чином, наведені відповідачем припущення в контексті приведеного ним аналізу, не можуть свідчити про наявність підстав для висновку про необ`єктивність та упередженість головуючого в справі, які б давали підстави для відводу.

Виходячи з цього, підстави для задоволення заяви про відвід відсутні.

З урахуванням цього заява про відвід підлягає передачі для розподілу автоматизованою системою документообігу суду «Д-3».

Керуючись ст.ст.36, 40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати необгрунтованим відвід відповідача ОСОБА_1 головуючому в справі.

Заяву про відвід передати для вирішення іншим суддею, визначеним Автоматизованою системою документообігу суду «Д-3».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.А. Шереметьєва