Справа № 199/1748/22
УХВАЛА

іменем України

14 серпня 2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Богун О.О.,

при секретареві Буточкіній М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву представника заявника ОСОБА_1 за ордером на надання правничої допомоги ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 за ордером на надання правничої допомоги ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по справі 199/1748/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 20 липня 2022 року рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська по справі 199/1748/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, задоволено позовні вимоги та стягнуто на користь позивача 64 350, 00 грн.

Згідно до Інформації Єдиного реєстру боржників від 02.08.2023 року, виконавчий лист до Відділу Державної виконавчої служби Амур-Нижньодніпровського району не пред`являвся.

25 липня 2023 року Господарським судом Дніпропетровської області винесено ухвалу про закриття провадження у справі № 904/4836/22 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у зв`язку із чим заявник просить суд визнати виконавчий лист по справі № 199/1748/22 таким, що не підлягає виконанню та заборонити Відділу Державної виконавчої служби Амур-Нижньодніпровського району приймати виконавчий лист до виконання.

В судове засідання представник заявника не з`явився, надав клопотання про розгляд заяви без його участі за наявними матеріалами у справі.

В судове засідання стягувач не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи та заяви, встановив такі обставини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, 20 липня 2022 року рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська по справі 199/1748/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, задоволено позовні вимоги та стягнуто на користь позивача 64 350, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання судового рішення за вищезазначеною справою, виконавчі документи не видавались, що також підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 02 серпня 2023 року, наданою представником заявника.

Так, виходячи зі змісту положень ст. 432 ЦПК України, вбачається, що виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання; та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України не є вичерпним, оскільки передбачає також й інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Така ж правова позиція висловлена й у висновках Верховного суду, викладених у постанові від 20 лютого 2019 року (справа № 2-4671/11).

Представник боржника посилається на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області про закриття провадження у справі № 904/4836/22 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , від 25 липня 2023 року, як на підтвердження обставин для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Проте, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Наведене означає, що виконання судового рішення у цивільній справі має здійснюватись з дотриманням загальних засад цивільного права та цивільного судочинства, серед яких неприпустимість зловживання процесуальними правами.

У статті 13 ЦК України закріплене правило про заборону вчинення дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах та обов`язок додержуватись моральних засад суспільства, що кореспондує принципам добросовісності та розумності.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що заявник не навів у заяві доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих ст. 432 ЦПК України,отже, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 432 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 за ордером на надання правничої допомоги ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Богун

14.08.2023