Справа № 634/268/23
Провадження № 2/634/46/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2023 року

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Зимовського О.С.,

за участю секретаря судового засідання Лісняк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Олена Віталіївна, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації такого права, -

в с т а н о в и в:

До Сахновщинського районного суду Харківської області звернулася з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Олена Віталіївна, ОСОБА_3 яким просить визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та номер: р.№ НОМЕР_1 , бланк НСТ 375412 видане приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Оленою Віталіївною 13 лютого 2023 року на ім`я ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію такого права.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона з 09.09.2008 року перебувала в офіційному шлюбі з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті була відкрита спадкова справа №172/2021. До складу спадщини увійшов житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав померлому ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданий виконкомом Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області 21.01.2008 року, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 року за реєстровим № 1139 в реєстрову книгу під №9.

Вказану спадщину прийняли спадкоємці за законом першої черги, а саме вона, ОСОБА_1 , як законна дружина свого померлого чоловіка, та ОСОБА_3 - донька померлого ОСОБА_2 , від попереднього шлюбу.

13.02.2023 року приватний нотаріус Красноградського нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. видала їй, ОСОБА_1 , свідоцтво про право на спадщину за законом на (одну четверту) частку вищенаведеного житлового будинку з надвірними будівлями та здійснила державну реєстрацію (підстава: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 66380810 від 13.03.2023 року о 10:02:23).

Того ж дня, 13.02.2023 року приватний нотаріус Красноградського нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. видала доньці від попереднього шлюбу померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на (одну четверту) частку вищенаведеного житлового будинку з надвірними будівлями та здійснила державну реєстрацію.

На іншу частину вищенаведеного житлового будинку приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. 13.02.2023 року було видано свідоцтво про право власності ОСОБА_2 , колишній дружині померлого ОСОБА_2 , та було здійснено державну реєстрацію права (підстава: рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний №66380810 від 13.02.2023 року о 10:02:23).

Приватний нотаріус Давиденко О.В. при видачі колишній дружині померлого ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на частину вищевказаного житлового будинку виходила з того, що даний житловий будинок є спільною сумісною власністю колишнього подружжя і колишня дружина померлого має право на частину у такому майні.

Таким чином, частина вищенаведеного житлового будинку не увійшла до складу спадкової маси, внаслідок видачі нотаріусом відповідачу, ОСОБА_2 , оскаржуваного свідоцтва про право власності, з чим позивач категорично не погоджується.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 , звертаючись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частину вищенаведеного житлового будинку, посилаючись, що даний будинок є спільною сумісною власністю з померлим ОСОБА_2 , ввела в оману нотаріуса та приховала той факт, що питання щодо розподілу спільно сумісного майна з померлим вже було вирішено в судовому порядку і за свою частку в спільному сумісному майні, до якого безпосередньо входить і житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 отримала від померлого ОСОБА_2 відповідну грошову суму.

Так у 2005 року колишня дружина померлого ОСОБА_2 зверталася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовною заявою про відновлення порушеного права (розподіл спільного сумісного майна), посилаючись на те, що з померлим ОСОБА_2 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 1984 року та на праві спільної сумісної власності їм належить майно набуте у шлюбі: автомобіль та два житлових будинки за адресою: АДРЕСА_1 . В попередньому судовому засіданні сторони, ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_2 , подали до суду спільну заяву і укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок. З умовами мирової угоди ОСОБА_2 відмовляється від своїх позовних вимог, а померлий ОСОБА_2 виплачує останній погоджену вартість частини будинку (грошову компенсацію частки ОСОБА_2 власності будинку) в сумі еквівалентній 3000 (три тисячі) доларів США, у наступні строки:

-1000 (одна тисяча) доларів США проводиться у строк до 01.06.2006 року;

-600 (шістсот) доларів США проводиться в строк до 01.11.2006 року;

-1000 (одна тисяча) доларів США до 01.06.2007 року;

-400 (чотириста) доларів США проводиться в строк до 01.11.2007 року.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року, справа №2-383/05, було затверджено вище вказану мирову угоду між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , провадження по даній справі було закрите, ухвала суду набрала законної сили 27.09.2005 року.

Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року, по справі №2-383/05, померлий ОСОБА_2 виконав та виплатив ОСОБА_2 грошову компенсацію у строки, які були передбачені мировою угодою, що підтверджується власноручно написаними розписками ОСОБА_2 про отримання коштів. Під час кожної передачі грошових коштів ОСОБА_2 були присутні свідки, які також засвідчували даний факт своїми підписами у розписках. Тому питання розподілу спільного сумісного майна між померлим ОСОБА_2 та його колишньою дружиною вже вирішене, остання отримала грошову компенсацію за свою частку в такому майні, а тому статус спільно сумісної власності припинився, а померлий ОСОБА_2 став одноосібним повноправним власником житлового будинку, але ОСОБА_2 приховала це від нотаріуса з корисливих мотивів, що призвело до видачі ОСОБА_2 недійсного свідоцтва про право власності.

На неодноразові звернення до ОСОБА_2 з приводу врегулювання спору, остання не реагує, заперечує та наголошує, що має право на 1/2 частину сумісного майна та наполягала на видачі їй відповідного свідоцтва.

Позивач вважає, що свідоцтво про право власності видане приватним нотаріусом Третяк С.В. саме по собі не є угодою чи договором, а лише посвідчує право власності, у зв`язку з чим позивач не має іншого способу захисту свого порушеного права, окрім визнання даного свідоцтва недійсним, що узгоджується з положеннями п. 4 ч. 2 ст.16 ЦК України, відповідно до якого одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення, а визнання свідоцтва недійсним веде до відновлення становища, яке існувало до його видачі з подальшим внесенням змін до свідоцтв про право на спадщину.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 06.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання.

23.05.2023 року ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області клопотання представника позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. (вул. Центральна, 7 смт Сахновщина Харківської області) завірену належним чином копію спадкової справи №172/2021 після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та клопотання представника позивача про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволені.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 28.06.2023 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач повідомила що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було розірвано 29.01.2008 році, та протягом майже 14 років відповідач ОСОБА_2 не зверталась з вимогою про примусове виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди.

Представником позивача, адвокатом Головашич Ю.О., надала відповідь на відзив в якому зазначила, що відповідач ОСОБА_2 стверджує, що ухвала Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року по справі №2-383/05, якою було затверджено мирову угоду між померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_2 щодо розподілу спільного сумісного майна, а провадження по даній справі було закрито, є не виконаною. Позивач вважає такі заперечення хибними та необґрунтованими. Так, відповідач зазначає, що померлий ОСОБА_2 частково не виконав затверджену мирову угоду, а саме не виплатив їй 1000 доларів США та 400 доларів США, але при цьому з 01.11.2007 року, а саме на протязі майже 14 (чотирнадцяти) років, жодних дій щодо примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, відповідачем вчинено не було.

Крім того, посилання відповідача, що вказані суми, а саме 1000 доларів США згідно розписки від 13.05.2007 року та 2000 грн., згідно розписки від 31.10.2007 року, що еквівалентно 400 доларів США, були надані її померлим чоловіком на навчання у вищому навчальному закладі їх спільної доньки ОСОБА_3 , не заслуговують на увагу оскільки спільна донька ОСОБА_3 навчалася у вищому навчальному закладі з 01.09.2002 року по 30.06.2007 і кошти її батьком були нібито надані на навчання саме 13.05.2007 року та 31.10.2007 року, хоча кошти за навчання сплачуються перед навчанням, а не тоді коли особа вже закінчила вчитися.

Тому вважала, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні з заявленими вимогами не погодилися. Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лавров В.В. надав до суду відзив на позовну заяву у якій вказав, що відповідач заперечує проти позовних вимог повністю та зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер колишній чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_7 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок був зареєстрований за померлим ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Сахновщинської селищної ради Харківської області 21.01.2008 року, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 року за реєстровим №1139 в реєстрову книгу за №9.

Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_7 є: дружина ОСОБА_1 , та донька ОСОБА_8

13.02.2023 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.02.2023 року на ім`я ОСОБА_1 на частину зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та здійснено державну реєстрацію (рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний №66380810 від 13.02.2023 року); свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 (донька померлого ОСОБА_2 від попереднього шлюбу) на 1/4 (одну четверту) частину зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями та здійснено державну реєстрацію (рішення про державну реєстрацію прав та обмежень, індексний №66380810 від 13.02.2023 року), а також видане Свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_2 на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 та здійснено державну реєстрацію (рішення про державну реєстрацію прав та обмежень, індексний №66380810 від 13.02.2023 року).

Приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. видаючи Свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями виходила з того, що даний житловий будинок є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , і колишня дружина померлого, ОСОБА_2 , має право на 1/2 (одну другу) частину у такому майні.

У 2005 році відповідач ОСОБА_2 зверталася до Сахновщинського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_7 про відновлення порушеного права. 12.09.2005 року Сахновщинським районним судом Харківської області, у справі №2-383/05, було постановлено ухвалу якою визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . За умовами мирової угоди ОСОБА_7 виплачує ОСОБА_2 вартість частки будинку в сумі еквівалентній 3000 доларів США в такі строки:

-перша виплата суми, еквівалентній 1000 доларів США, проводиться в строк до 01.06.2006 року;

-друга виплата суми, еквівалентній 600 доларів США, проводиться в строк до 01.11.2006 року;

-третя виплата суми, еквівалентній 1000 доларів США, проводиться в строк до 01.06 2007 року;

-четверта виплата суми, еквівалентній 400 доларів США, проводиться в строк до 01.11.2007 року.

На виконання ухвали Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року у справі № 2-383/05 ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 було виплачено лише 1000 доларів США, згідно розписки без дати та на суму 600 доларів США, згідно розписки від 02.11.2006 року.

ОСОБА_2 вказує, що між нею та померлим ОСОБА_2 була усна домовленість про участь в матеріальному забезпеченні їхньої спільної доньки ОСОБА_3 ( ОСОБА_9 ) на період навчання померлим ОСОБА_2 . На підтвердження факту отримання грошових коштів надавала ОСОБА_2 відповідні розписки, одними із них являються додані до матеріалів справи розписки від 13.05.2007 року на суму 1000 доларів США та від 31.10.2007 року на суму 2000 грн.

Станом на 13.02.2023 року ухвала Сахновщинського районного суду Харківської області у справі №2 - 383/05, згідно якої визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 виконана не була, кошти на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в повному обсязі ОСОБА_2 не були виплачені ОСОБА_2 та відповідно не отримані. Тому вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають.

Третя особа приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, при цьому надала письмові пояснення, в якій зазначила, що 24.12.2021 року приватним нотаріусом Давиденко О.В. було зведено спадкову справу №172/2021 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі заяви, яка зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ під № 500, ОСОБА_3 , доньки померлого. 26.04.2022 року заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована по книзі обліку та реєстрації спадкових справ під №100, подала ОСОБА_1 , дружина померлого. 13.02.2023 року знову звернулися з заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка діє за себе і як представник ОСОБА_3 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, Красногором О.В., 27.10.2022 під № 5515, з проханням видати на майно померлого ОСОБА_2 , а саме на житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 , колишній дружині померлого ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на 1/2 (одну другу) частину вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, так як житловий будинок з надвірними будівлями було придбано померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_2 з зареєстрованому шлюбі на спільні кошти. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 зареєстровано виконавчим комітетом Лигівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області 03.11.1984 року, актовий запис №19, а розірвано 29.01.2008 року у відділі ДРАЦС РС Сахновщинського РУЮ Харківської області, актовий запис № 06.

На другу половину вище зазначеного спадкового майна, що складається з житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель спадкоємцям померлого - ОСОБА_1 , дружині померлого та ОСОБА_3 , доньці померлого, свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частинах кожній з них, тобто становить по (одній четвертій) частині. Заява на видачу свідоцтва про право власності та свідоцтв про право на спадщину за законом заявниками, ОСОБА_2 , яка діяла за себе і від імені ОСОБА_3 , ОСОБА_1 прочитана, схвалена, зміст їм був зрозумілий, особисто ними підписана і ніяких заперечень під час звернення до нотаріуса за видачею зазначених свідоцтв не надходило.

13.02.2023 року приватним нотаріусом було видано колишній дружині померлого ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на половину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за реєстровим №160. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на другу половину цього ж будинку, тобто по (одній другій) частці житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за реєстрованими №162, 161.

Крім того зазначила, що відповідно до ст.27 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного з вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та /або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальної дії, за вчиненням якої звернулася особа, про що свідчать підписані ними заяви.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво видане Сахновщинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 23.12.2021 року (а.с.9)

13.02.2023 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частку його доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на 1/2 частку його дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка складається із: 1/2 (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 та належала померлому ОСОБА_7 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий виконкомом Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області 21.01.2008, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 за реєстровим №1139 в реєстрову книгу під №9. Спадкова справа №172/2021. Зареєстровано в реєстрі за №162. (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про право власності виданого 13.02.2023 року та посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. вбачається, що ОСОБА_2 є колишньою дружиною померлого ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно колишнього подружжя складається з житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 . (а.с.148).

Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.02.2023 року посвідченого приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В., спадкоємцем майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є: на (одну другу) частку у спадщині його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на (одну другу) частку у спадщині його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина на яку в указаних частках видане свідоцтво складається з (однієї другої) частини житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину за законом на (одну четверту) частку житлового будинку з надвірними будівлями видано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . (а.с.149-150)

Згідно заяви від 22.11.2022 року зареєстрованої по книзі реєстрації та обліку спадкових справ за №357, спадкова справа №172/2021 вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки, площею 5,2505 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер: :01:000:0422, розташована на території ТГ Сахновщинської селищної ради Красноградського району харківської області (колишньої Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, спадкоємцями якого є: ОСОБА_3 , донька померлого, ОСОБА_1 , дружина померлого, в рівних частках кожна. ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності від 27.10.2022 року посвідченої Красногором О.В., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, та ОСОБА_1 просять видати свідоцтва про право на спадщину за законом по (одній другій) частині земельної ділянки. (а.с.120-129).

22.11.2022 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. видане свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3 на (одну другу) частку та ОСОБА_1 на (одну другу) частку вищевказаної земельної ділянки (а.с.138-144)

Також судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 12 вересня 2005 року ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , за якою ОСОБА_2 відмовляється від позову про відновлення порушеного права власності та проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 виплачує ОСОБА_2 вартість частини будинку в сумі еквівалентній 3 тисячам доларів США, в такі строки:

- перша виплата суми еквівалентної 1 тисячі доларів США, проводиться в строк до 01 червня 2006 року;

-друга виплата суми, еквівалентної 600 доларів США, проводиться в строк до 01 листопада 2006 року;

-третя виплата суми, еквівалентної 1 тисячі доларів США, проводиться в строк до 01 червня 2007 року;

-четверта виплата суми, еквівалентної 400 доларів США, проводиться в строк до 01 листопада 2007 року.

ОСОБА_7 виплачує ОСОБА_2 до 01 березня 2006 року 750 грн., сплачених адвокату за надання юридичної допомоги. Провадження у справі №2-383/05 закрито. (а.с.21).

Ухвала Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року про затвердження мирової угоди по цивільній справі №2-383/05 не оскаржувалася сторонами, набрало законної сили 27.09.2005 року.

Згідно копії розписки ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_7 1 (одну) тисячу доларів США, відповідно мирової угоди, яка проводиться в строк до 01.06.2006 року, та підписана свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.22).

Відповідно копії розписки ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_7 02.11.2006 року 600 (шістсот) доларів США згідно мирової угоди, гроші отримала у присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.23)

Згідно копії розписки ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 1 (одну) тисячу доларів США, яка підписана свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_14 (а.с.24).

Відповідно копії розписки ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_7 31.10.2007 року 2000, 00 (дві тисячі) грн., яка підписана свідками ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 (а.с. 25).

Згідно копії розписки від 02.03.2006 року посвідченої суддею Сахновщинського районного суду Харківської області Нестеренко О.С. в приміщенні Сахновщинського районного суду Харківської області ОСОБА_7 сплачено 750 грн. по мировій угоді за послуги адвоката. Гроші передані ОСОБА_15 (а.с.26).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що вони дійсно були присутні при передачі коштів ОСОБА_7 ОСОБА_2 . Одна розписка була на 1000 доларів США, друга на 2000 грн. За що були ці гроші у розписках не вказано. Коли підписували вони ці розписки, як свідки при передачі грошей, ОСОБА_2 пояснювала, що це гроші в рахунок виплати за будинок.

Згідно з положеннями частини першої та другої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Крім того, відповідно до ст 175 ЦПК України (в редакції чинній на момент укладення мирової угоди) передбачалося, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Доказів невиконання мирової угоди затвердженої ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.09.2005 року та/або доказів її пред`явлення у зв`язку із цим для примусового виконання, матеріали справи не містять.

Щодо посилання відповідача та її представника про часткове виконання мирової угоди та отримання коштів по розпискам від 13.05.2007 року на суму 1000 доларів США та від 31.10.2007 року на суму 2000 грн. на навчання доньки ОСОБА_3 то вказані обставини не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Та спростовуються показами свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Надані відповідачем докази, а саме, що згідно копії диплому серії НОМЕР_3 , вбачається, що ОСОБА_3 закінчила у 2007 році Харківський інститут управління не підтверджують факт передачі коштів ОСОБА_2 по розпискам саме на навчання. (а.с.72-74)

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя і колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя), що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Судом встановлено, що 13.02.2023 року приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. було видано на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме: на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 свідоцтво про право власності ОСОБА_2 , яка згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 22.11.2022 № 4, є колишньою дружиною ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на (одну другу) частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу.

Заява про видачу свідоцтва про право власності ОСОБА_2 , яка діяла від себе та від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , була прочитана, схвалена, зміст їм був зрозумілий, особисто ними підписана і ніяких заперечень під час звернення до нотаріуса за видачею зазначеного свідоцтва не надходило.

Встановлені судом обставини, дозволяють зробити висновок, що дійсно житловий будинок який розташований за адресою: АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_2 в період шлюбу. Відповідно до чинного законодавства, як колишній дружині ОСОБА_2 належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу.

Проте, між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 була укладена та підписана мирова угода з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок стосовно розподілу спільного сумісного майна. Померлий ОСОБА_2 виконав та виплатив ОСОБА_2 грошову компенсацію у строки передбачені в мировій угоді, що підтверджується розписками дослідженими у судовому засіданні. Тому відповідач ОСОБА_2 втратила право на 1/2 частину спірного будинку з надвірними будівлями, як частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим вказана обставина не була врахована приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. при видачи свідоцтва про право власності на 1/2 (одну другу) частку в спільному майні подружжя, оскільки сторони не повідомили нотаріуса про наявність мирової угоди щодо спірного будинку з надвірними будівлями.

Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Аналогічний за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Із статті 6 Конвенції вбачається, що доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ефективним слід розуміти спосіб, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Такі висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Спадкове право характеризується цілою низкою спеціальних способів захисту прав та інтересів спадкоємців судом.

Одним із таких способів захисту є визнання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя недійсним.

Таким чином, на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності (зареєстрованого в реєстрі за №160, бланк НСТ 375412) видане приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Оленою Віталіївною 13 лютого 2023 року на ім`я ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 та належав померлому ОСОБА_7 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий виконкомом Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області 21.01.2008 року, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 року за реєстровим №1139 в реєстрову книгу під № 9.

Щодо позовних вимог про скасування запису, про реєстрацію права власності.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно вимог ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування запису про реєстрацію права власності, є неефективним та задоволення позову в цій частині не забезпечить реальне відновлення порушеного права.

Щодо вимоги представника позивача про стягнення судових витрат суд приходить до наступного.

В позовній заяві зазначено, що позивач у зв`язку із поданням позову очікує понести витрати: 6000 грн витрати на правничу домпомогу, витрати на ксерокс, розпечатку та поштові витрати 400 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, який підлягає врахуванню судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання професійної правничої допомоги від 03.03.2023 року (а.с.29-31).

Документальних підтверджень, що позивачем понесено витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн., витрати на ксерокс, розпечатку та поштові витрати 400 грн., суду не надано.

Таким чином, суд приходить висновку про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу заявлених у позові.

Крім того, згідно платіжного доручення, яке міститься в матеріалах справи, позивачем при пред`явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

П.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 536 грн.80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Олена Віталіївна, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності (зареєстрованого в реєстрі за №160, бланк НСТ 375412) видане приватним нотаріусом Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко Оленою Віталіївною 13 лютого 2023 року на ім`я ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте колишнім подружжям за час шлюбу, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями під АДРЕСА_1 та належав померлому ОСОБА_7 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий виконкомом Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області 21.01.2008 року, зареєстроване Сахновщинським БТІ Харківської області 21.01.2008 року за реєстровим №1139 в реєстрову книгу під №9.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 536 грн. 80 коп.(п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.)

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 11 вересня 2023 року.

Суддя: