ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/8872/21 Номер провадження 22-ц/814/933/23Головуючий у 1-й інстанції Поволяєва О.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Триголов В.М., Чумак О.В.,

розглянувши у місті Полтава у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2021 року, постановлене суддею Поволяєвою О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

10.06.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що на балансі споживачів 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_1 знаходиться вузол обліку теплової енергії, а тому відносини між мешканцями квартир 2-го під`їзду указаного будинку ґрунтуються на відносинах між співвласниками, які відповідно до ст.360 ЦК України зобов`язані брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи власником квартири АДРЕСА_2 та співвласником лічильника, у 2010 році не сплатив свою частку коштів за його придбання та введення в експлуатацію у розмірі 440,82 грн., які були стягнуті із нього на користь позивача рішенням суду від 30.01.2018 (справа №638/3039/16), включно із часткою коштів від ефективності лічильника тепла та нарахуваннями в порядку ч.2 ст.625 ЦК України. Цим же рішенням суду встановлено, що відповідач без достатніх правових підстав користується послугами лічильника тепла.

У травні 2014 року згідно з актом КП «ХТМ» №30991 від 08.05.2014 лічильник тепла на 2-ому під`їзді по АДРЕСА_1 відключено у зв`язку з проведенням чергової Державної перевірки.

25.07.2014на загальних зборах та 100% опитування мешканців будинку прийнято рішення про обов`язкове проведення другої чергової державної перевірки з дольовою участю кожної квартири у розмірі 41,00 грн., а відповідальним за її проведення обрано позивача.

Вартість робіт по проведенню чергової перевірки склала 1 968,00 грн., але відповідач, будучи обізнаним про такі витрати, коштів у розмірі 41,00 грн. не сплатив, хоча як співвласник часткової власності, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами, пов`язаними зі спільним майном.

Із підстав викладеного позивач заявляє до стягнення з відповідача на його користь заборгованість, що виникла у зв`язку з користуванням лічильником обліку тепла на загальну суму 13 176,58 грн., що складається із: 41,00 грн. - сума основної заборгованості за повірку лічильника тепла; 9 654,09 грн. - частки коштів від ефективності лічильника тепла; 181,87 грн. - інфляційні витрати від основної заборгованості; 60,32 грн. - 3% річних від основної заборгованості; 2 304,76 грн. - інфляційні витрати від частки збережених коштів; 909,54 грн. - 3% річних від частки збережених коштів; 25,00 грн. - банківський збір.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.08.2021 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат у частині позовних вимог про стягнення заборгованості, що виникла за державну повірку лічильника обліку тепла у розмірі 41,00 грн. - закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.08.2021 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат - відмовлено за недоведеністю.

Позивач оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в частині стягнення частки коштів від ефективності лічильника тепла та нарахувань у порядку ч.2 ст.625 ЦК України.

Із підстав, раніше викладених у позовній заяві, доводить підставність позову та його обґрунтованість належними доказами. Наголошує, що відповідач, будучи обізнаним про витрати по перевірці лічильника, ухиляється від виконання обов`язку співвласника лічильника брати участь у витратах на управління, утримання та збереження такого майна, а також не виконує судове рішення від 30.01.2018 (справа №638/3039/16). Таким рішенням суду встановлено, що позивач сплатив кошти за мешканців квартири АДРЕСА_3 у 2010 році на придбання лічильника тепла. Мешканці цієї квартири, у тому числі відповідач, без достатніх правових підстав користуються послугами лічильника тепла і в порядку п.4 ст.82 ЦПК України такі обставини не потребують доказування.

Іншим рішенням у справі №638/6315/18 судом застосовано п.4 ст.82 ЦПК України та стягнуто із відповідача на користь позивача 41,00 грн. за проведення держповірки та супутні витрати; підставність стягнення таких витрат установлена у справі №638/12753/20, де позов заявлено до дружини відповідача ОСОБА_3 , який було задоволено.

Цитуючи положення ст.1212 ЦК України вважає наявними підстави для стягнення частки коштів від ефективності лічильника тепла, де:факт набуття частини загального майна набувачем ОСОБА_2 за рахунок коштів позивача установлено рішенням суду від 30.01.2018 (справа №638/3039/16), наявна шкода у вигляді незбільшення майна позивача та відсутня правова підстава зміни майнового стану осіб.

На підтвердження розміру стягнення частки коштів від ефективності лічильника тепла зазначає, що загальна сума доходу складала 11 288,38 грн. Позивач має право кошти у сумі 9 654,09 грн., оскільки частину в сумі 1 634,29 грн. стягнуто судом 30.01.2018 у справі №638/3038/16-ц.

Вважає відсутніми підстави застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, а сам позов обґрунтованим належними доказами, не спростованими відповідачем, зокрема, листом КП «ХТМ» №К-153/07 від 05.07.2016, протоколом зборів на придбання лічильника тепла від 15.08.2010 та на проведення держповірки від 25.07.2014, висновком енергоаудиту про доцільність експлуатації лічильника тепла, розрахунком економічної ефективності, листом КП «ХТМ» №К-153/07 від 05.07.2016.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.12.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.08.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 15.12.2021.

17.01.2022 представником відповідача - адвокатом Кайданніком Д.А. подано відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що ухвалою суду від 13.07.2021 заочне рішення у справі №638/3039-16-ц скасовано та призначено справу до розгляду, а приєднаний позивачем протокол загальних зборів мешканців 2-ого під`їзду будинку про погодження проведення держповірки за 2014 рік складений ним одноособово, а тому не є належним доказом на підтвердження викладених у ньому обставин.

Просить врахувати, що приєднаний до апеляційної скарги протокол загальних зборів за 2010 рік, знову ж, оформлений не належним чином та є новим доказом, що не становив предмет дослідження суду першої інстанції.

Указує на відсутність у справі доказів на підтвердження сплати позивачем замість відповідача вартості самого лічильника, оплати послуг за його встановлення та повірку. Тоді як позивач із жовтня 2014 року знав про порушене/оспорене право, але звернувся в суд із цим позовом поза межами строками позовної давності, а саме, 10.06.2021.

Стосовно ефективності лічильника обліку тепла зазначає, що зниження вартості послуг зумовлене не ефективністю лічильника, а зниженням температури постачання тепла саме на квартиру АДРЕСА_3 , жителі якої вимушені застосовувати заходи додаткового обігріву, що підтверджується актами претензій до ХТМ.

Просить врахувати, що судове рішення від 10.03.2020 у справі №638/16262/19 постановлено за участі тих самих сторін, про той самий предмет спору, а у задоволенні такого позову відмовлено, як і у справах №638/2710/20, №638/12753/20, №638/6746/18.

08.02.2022 позивачем подано відповідь на відзив, який вважає безпідставним.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02.01.2023 указану справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду без проведення судового засідання в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що нарахування за послуги з централізованого опалення мешканцям другого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_1 проводяться за показаннями приладу обліку теплової енергії, встановленого та опломбованого 02.12.2010. Вузол обліку теплової енергії перебуває на балансі споживачів другого під`їзду. Зазначене підтверджується листом начальника Шевченківського філіалу КП «Харківські теплові мережі» від 05.07.2016 №К-153/07/а.с.22/

06.08.2014 проведено повірку та 20.10.2014 виконано опломбування приладу обліку, що підтверджується актом огляду вузла обліку теплової енергії №32996./а.с.23/

02.11.2014 проведено повірку та 08.05.2014 виконано опломбування приладу обліку, що підтверджується актом огляду вузла обліку теплової енергії №30991./а.с.24/

Із протоколу загальних зборів мешканців другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 від 25.07.2014 убачається, що на зборах присутні 27 мешканців під`їзду, які вирішили схвалити проведення чергової повірки лічильника тепла вартістю 2 000,00 грн. із обов`язковою участю усіх квартир другого під`їзду та рівним розподілом суми по всіх квартирах; провести поквартирний обхід мешканців другого під`їзду, з`ясувати думку мешканців кожної квартири з 49 по 96 про чергову повірку лічильника тепла; при згоді більше 60% мешканців провести державну повірку лічильника тепла до початку опалювального сезону 2014-2015 років; призначити відповідальним за виконання повірки, розрахунки та збір коштів для повірки ОСОБА_1 /а.с.32,102/

23.10.2014 між підрядником «Енергомех» та позивачем, від імені замовника - представника другого під`їзду ЖСК «Резеда-7» по пр.Перемоги,72 Б складено акт виконаних робіт, за змістом якого підрядником виконано монтажні роботи зі зняття, ревізії та підготовки теплового лічильника «Superkal-531» до державної повірки; його повірки, а також установки лічильника після повірки на об`єкті замовника. Вартість робіт склала 1 968,00 грн. Роботи виконані у повному обсязі. Сторони претензій одне до одного не мають./а.с.29/

За змістом висновку за результатами експлуатації лічильника теплової енергії в житловому будинку по АДРЕСА_1 , 2 під`їзд від 19.05.2016 та розрахунку економічної ефективності за висновками експлуатації лічильника тепла при нарахуванні за послуги теплопостачання в цьому житловому будинку при існуванні лічильника тепла на під`їзді №2 і без нього на 1, 3, 4 під`їздах згідно з даними КП «Харківські теплові мережі» убачається, що за період з грудня 2010 року по грудень 2021 року різниця у сплаті за опалення склала 11 288,38 грн./а.с.25-27/

Згідно списку даних мешканців під`їзду будинку п.48 « ОСОБА_4 » 41,00 грн. не сплачені./а.с.30/

Позивачем надано до матеріалів справи копію журналу оплати за установку лічильника тепла по під`їзду №2 по АДРЕСА_1 ;відомостей про сплату коштів у розмірі 41,00 грн. та підпису ОСОБА_2 у цьому журналі немає./а.с.104-105/

ОСОБА_2 висловлено претензії виконавцю КП «ХТМ» щодо якості наданих послуг з централізованого опалення за періоди: 22.01.2015 - 26.05.2015, 19.12.2016 - 21.12.2016, 22.12.2016 - 13.01.2017, 14.01.2017 - 09.02.2017, 17.01.2019 - 25.01.2019, по 03.12.2019, по 08.01.2020, 11.02.2020 - 17.02.2020, 31.10.2020 - 27.11.2020, 28.11.2020 - 21.12.2020, 22.12.2020 - 20.01.2021, 21.01.2021 - 16.02.2021, 17.02.2021 - 05.04.2021, про що складено акти №№173/020060, 173/023574, 173/023945, 173/024187, 173/030518, 173/031999, 173/032523, 173/033273, 173/034007, 173/034545, 173/035174, 173/037210, 173/038294./а.с.69-81/

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.01.2018 (справа №638/3039/16-ц) стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму основної заборгованості 440,82 грн., частку коштів від ефективності лічильника тепла - 1634,29 грн., витрати на поштові повідомлення від 07.05.2013 та 18.12.2014 у сумі 3,60 грн. та 3,65 грн., інфляційні витрати 356,80 грн., 3% річних 84,60 грн., банківський збір 20,00 грн., судовий збір у розмірі 487,20 грн./а.с.39-40/ ухвалою цього ж суду від 13.07.2021 заочне рішення скасовано; справу призначено до розгляду./https://reyestr.court.gov.ua/Review/98269247/

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.05.2019 (справа №638/6315/18) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто із ОСОБА_3 на його користь суму основної заборгованості 41,00 грн., частку коштів від ефективності лічильника тепла - 1797,26 грн., інфляційні витрати 29,89 грн. та 418,03 грн., три відсотки річних 3,99 грн. та 77,71 грн., банківській збір 10,00 грн., судовий збір в розмірі 704,80 грн./а.с.84-86/

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 10.03.2020 (справа №638/16262/19) позов у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 8 722,40 грн., що складається із: 111,00 грн. - держповірки; 6 250,05 грн. - частка коштів від ефективності лічильника тепла на 2 під`їзді; 144,45 грн. - інфляційних витрат від основної заборгованості; 41,78 - 3% річних від основної заборгованості; 1 591,17 грн. - інфляційних витрат від частки збережених грошей; 443,46 грн. - 3% річних від частки збережених грошей; 33,50 грн. - сплата за поштові повідомлення; 20,00 грн. банківського збору./а.с.82-83/ Судове рішення залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 31.07.2020 (справа №638/16262/19)./https://reyestr.court.gov.ua/Review/90719105/

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 02.12.2020 (справа №638/12753/20) позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_3 на його користь111,00 грн. в рахунок витрат за державні перевірки лічильника тепла; у задоволенні позовних вимог про стягнення 7440,54 грн. частки коштів від ефективності лічильника тепла на 2-му під`їзді; 150,71 грн. - інфляційних витрат від основної заборгованості; 56,08 грн. - 3% річних від основної заборгованості; 1467,04 грн.- інфляційних витрат від частки збережених коштів; 693,42 грн. - 3% річних від частки збережених грошей; 25,00 грн. - банківського збору - відмовлено за необґрунтованістю./а.с.87-88/ Указане судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 12.03.2021./https://reyestr.court.gov.ua/Review/95516769/

21.07.2021 представник відповідача - адвокат Кайданнік Д.А. звернувся в суд із заявою про застосування строку позовної давності./а.с.92/

По суті вимог позову, районний суд виходив із того, що судовими рішеннями у справах №№638/6315/18, 638/12753/20 стягнуто заборгованість за державну повірку лічильника обліку тепла у розмірі 41,00 грн., а тому ухвалою суду від 26.08.2021 закрито провадження у цій справі в частині вимог позову про стягнення понесених витрат за повірку лічильника.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення частки коштів від ефективності лічильника тепла, районний суд виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту сплати ним за відповідача коштів, заявлених до стягнення, як і нарахувань в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, як похідних.

При цьому, судом враховано відсутність даних про наявність будь-яких зобов`язань відповідача особисто перед позивачем щодо сплати за лічильник або його перевірки матеріали справи не містять, а також безпідставного набуття відповідачем майна саме за рахунок позивача. Тоді як факт того, що відповідачем заощаджено кошти по сплаті теплоенергії в результаті встановлення на під`їзді лічильника теплової енергії не може бути єдиною та достатньою підставою для стягнення з відповідачки на користь позивача цих коштів.

Вимогу позивача про стягнення на його користь 25,00 грн. банківського збору суд визнав безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки такі витрати не є судовими у розумінні положень ст.133 ЦПК України, а тому стягненню не підлягають.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, погоджується з таких підстав.

За змістом статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і яке не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину, або інших підстав, передбачених статтею 11ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Згідно з частиною 1 статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

У цій справі позивач обґрунтовує право вимоги до відповідача тим, що останній є власником квартири АДРЕСА_2 та безпідставно користується лічильником тепла на під`їзд, за повірку якого він, позивач, сплатив власні кошти у розмірі 41,00 грн., заявивши їх до стягнення включно із часткою коштів від ефективності лічильника та нарахуваннями в порядку ст.625 ЦК України.

У частині закриття провадження у справі за вимогою про стягнення витрат на повірку лічильника, позивачем судове рішення не оскаржується. Отже, оцінці підлягають обставини нарахування та стягнення коштів від ефективності лічильника та нарахуваннями в порядку ст.625 ЦК України.

Визнаючи такі вимоги позову недоведеними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у справі відсутні докази сплати позивачем замість відповідача коштів основної заборгованості. Приєднані позивачем до позову акт виконаних робіт, журнал отримання коштів для проведення перевірки, протоколи проведення загальних зборів співвласників лічильника тепла, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки такі докази не свідчать про те, що позивачем сплачено кошти саме за відповідача та у його майнових інтересах. Натомість акт виконаних робіт підтверджує лише сам факт того, що повірку лічильника виконано і сплачено, а протокол проведення загальних зборів свідчить про згоду певних непоіменованих мешканців під`їзду на проведення повірки лічильника. Розрахунки витрат грошей та журнал отримання коштів складені особисто позивачем, а тому такі докази не є належними та допустимими на підтвердження права вимоги за цим позовом.

Даних про наявність будь-яких зобов`язань відповідача особисто перед позивачем матеріали справи не містять, а тому відсутніми є підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.ст.360, 1212, 1214 ЦК України та стягнення на користь позивача коштів від ефективності лічильника тепла, інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання, а також витрат на пересилання кореспонденції, які не є судовими витратами у розумінні ст.133 ЦПК України

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та довільного тлумачення норм ЦПК України на власну користь.

Так, за змістом частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом судового рішення від 30.01.2018 у справі №638/3039/16-ц, встановлені ним обставини стосуються ОСОБА_3 , яка не є стороною у цій справі, а саме рішення скасовано ухвалою суд від 13.07.2021, за заявою відповідача про перегляд заочного рішення./https://reyestr.court.gov.ua/Review/98269247/

Із підстав викладеного, колегія суддів відхиляє, як неспроможні, доводи позивача, що таким судовим рішенням встановлено та не потребує доказуванню в цій справі факт використання відповідачем без достатніх правових підстав послугами лічильника, як і посилання на рішення у справі №638/6315/18 відносно ОСОБА_3 .

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до загального цитування ст.1212 ЦК України та розрахунку розміру стягнення частки коштів від ефективності лічильника тепла, який за відсутності підставності стягнення таких коштів, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки в оскаржуваній частині рішення у задоволенні вимог позову відмовлено з підстав його недоведеності належними доказами, якими за раніше наведених підстав не можуть бути протокол зборів на придбання лічильника тепла від 15.08.2010 та на проведення держповірки від 25.07.2014, висновком енергоаудиту про доцільність експлуатації лічильника тепла, розрахунком економічної ефективності, лист КП «ХТМ» №К-153/07 від 05.07.2016.

Інших доводів на спростування правильності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині позивачем не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення районного слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,368,374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.09.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді В.М. Триголов

О.В. Чумак