КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6865/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 січня 2023 року, постановлене під головуванням судді Бабич Н.Д.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНФОРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У листопаді 2022 року ТОВ "ФІНФОРС" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14 грудня 2020 року між ТОВ "СС Лоун" та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи ТОВ "СС Лоун" укладено електронний кредитний договір № 1150084-А на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ "СС Лоун", затверджених наказом ТОВ "СС Лоун" № 3011-1 від 30 листопада 2020 року.

Відповідачці надано кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку у загальному розмірі 8000,00 грн на строк з 14 грудня 2020 року по 12 січня 2021 року включно, за акційною процентною ставкою 0,72 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом

В установлені терміни відповідачка свої зобов`язання перед кредитором не виконала, проте між ТОВ "СС Лоун" та відповідачкою укладено кілька додаткових угод з продовженням строку користування кредитними коштами та збільшено процентну ставку з 13 січня 2021 року по 27 березня 2021 року - 1,8% за кожен день користування. З 28 березня 2021 року по 16 квітня 2021 року - 4,15%. Реальна процентна ставка за кредитом становить 1000,1%.

У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту 16 квітня 2021 року відповідачка не виконала свої боргові зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у відповідачки виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 8000,00 гривень - тіло кредиту та 13 552,00 гривень - нараховані проценти.

Вказує, що 28 квітня 2021 року між ТОВ "СС Лоун" та ТОВ "ФІНФОРС" укладено договір факторингу, згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Як убачається з витягу з реєстру прав грошових вимог від 21 жовтня 2022 року ТОВ "СС Лоун" року відступило на користь ТОВ "ФІНФОРС" право вимоги за кредитним договором № 1150084-А від 14 грудня 2020 року у розмірі 21 552,00 грн.

Вказує, що про відступлення ТОВ "ФІНФОРС" права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ "СС Лоун" повідомило позичальницю шляхом направлення 28 квітня 2021 року на електронну адресу позичальниці електронного листа.

Станом на дату подання позовної заяви заборгованість позичальниці за кредитним договором перед ТОВ "ФІНФОРС" не погашена.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФІНФОРС" суму боргу за Кредитним договором 1150084-А від 14 грудня 2020 року в розмірі 21 552,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 13 552,00 гривень - нараховані проценти. Стягнути судовий збір.

Святошинський районний суд міста Києва рішенням від 25 січня 2023 року позов задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №1150084-А, у розмірі 21 552,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн, а всього загальну суму 24 033,00 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на недоведеність позовних вимог. Вказує, що позивачем не надано доказу направлення відповідачці одноразового ідентифікатора. Стверджує, що не підписувала кредитний договір.

Вказує, що матеріали цивільної справи не містять доказів отримання відповідачкою грошових коштів від ТОВ "СС Лоун".

Вказує, що у договорі факторингу не зазначено про відступлення прав вимоги за договором від 14 грудня 2020 року за №1150084-А, як і не згадується ПІБ особи відповідачки.

Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження оплати за договором факторингу від 28 квітня 2021 року.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 29 червня 2021 року №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 20 грудня 2021 року №911/3185/20.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 січня 2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

02 травня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ "ФІНФОРС" на апеляційну скаргу.

Вказує, що посилання скаржника на начебто самостійне виготовлення ТОВ "ФІНФОРС" кредитного договору та виготовлення одноразового ідентифікатора не відповідають матеріалам справи. Звертає увагу, що позивач не видавав кредитних коштів відповідачці, а лише стягує вже наявну та протерміновану заборгованість.

Вказує, що матеріали справи містять документи, надані ТОВ "БЕСТПЕЙ", що фактично здійснило перерахунок коштів за дорученням первісного кредитора на підставі договору №03102019 від 03 жовтня 2019 року про надання послуг в системі ТОВ "БЕСТПЕЙ". Вказує, що довідка про видачу кредитних коштів від платіжної організації ТОВ "БЕСТПЕЙ" та картка рахунку №376 є первісними бухгалтерськими документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік".

Вказує, що цивільне законодавство не містить вичерпного переліку документів, що підтверджують перехід права вимоги до нового кредитора. Звертає увагу, що протягом тривалого часу відповідачка не направляла жодних заперечень щодо переходу права вимоги за кредитним договором №1150084-А на користь ТОВ "ФІНФОРС".

В обґрунтування наведеного посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції установив, що договір з ТОВ "СС ЛОУН" укладено та підписано в електронній формі, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує. Позивач ТОВ "ФІНФОРС" набув право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором між ТОВ "СС Лоун" та ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Установлено, що 14 грудня 2020 року ТОВ "СС Лоун" та ОСОБА_1 уклали електронний кредитний договір № 1150084-А (а.с.37-44).

Електронний кредитний договір укладено за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи ТОВ "СС Лоун", на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ "СС Лоун", затверджених наказом ТОВ "СС Лоун" № 3011-1 від 30 листопада 2020 року (а.с.14-22).

Для підписання заявки позичальником використовується одноразовий ідентифікатор, який надсилається позичальнику у вигляді цифрового або буквенно-цифрового коду шляхом sms-повідомлення на номер телефону, зазначений позичальником при реєстрації на сайті кредитора або іншими альтернативними каналами передачі повідомлень.

Згідно пунктів 2.6.1 та 2.6.2 Договору кредитор надав відповідачці кредит в сумі 8000,00 грн на строк з 14 грудня 2020 року по 12 січня 2021 року (а.с.38).

Запланована дата повернення кредиту згідно пункту 2.6.3 договору 12 січня 2021 року (а.с.38).

Відповідно до пункту 2.6.4 Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною ставкою 0,72% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, реальна річна ставка при цьому становить 262,8 % (а.с.38).

Відповідно до пункту 2.6.5 Договору загальна вартість кредиту становить 9728,00 грн. Відповідно до пункту 2.6.6 Договору сума до повернення 9728,00 грн. (а.с.40).

Додатковими угодами до кредитного договору № 1 від 11 січня 2021 року, №2 від 10 лютого 2021 року, №3 від 13 лютого 2021 року, №4 від 06 березня 2021 року, №5 від 14 березня 2021 року, №6 від 24 березня 2021 року та № 7 від 26 березня 2021 року термін дії договору продовжено до 27 березня 2021 року та в подальшому пролонговано (автопролонгація) термін дії договору до 16 квітня 2021 року (а.с.45-52).

03 жовтня 2019 року між ТОВ "СС Лоун" та ТОВ "БЕСТПЕЙ" укладено договір доручення №03102019 (а.с. 58-59).

Факт перерахування грошових коштів за договором в розмірі 8000,00 грн відповідачці підтверджується карткою рахунку 376 за 14 грудня 2020 року - 28 квітня 2021 року та витягом з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу ТОВ "БЕСТПЕЙ", RemoteID 2278334. З даних повідомлення від 02 вересня 2022 року, наданого ТОВ "БЕСТПЕЙ" убачається, що 14 грудня 2020 року проведено верифікацію карти та успішна виплата грошових коштів. У графі дані про транзакцію вказано номер картки та її власника (а.с.56-57, 60).

28 квітня 2021 року між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ "ФІНФОРС" укладено договір Факторингу №0. Відповідно до умов укладеного договору факторингу ТОВ «СС Лоун» відступило позивачу заборгованість та право вимоги основного зобов`язання, відсотків, комісії, неустойки, штрафу, пені та інших платежі до боржників (а.с. 61-63).

З даних акту приймання-передачі розширеного реєстру грошових вимог щодо цивільно-правових договорів станом на 28 квітня 2021 року до Реєстру прав грошових вимог №б/н від 28 квітня 2021 року до договору факторингу №0 установлено, що ТОВ "СС Лоун" та ТОВ "ФІНФОРС" уклали цей акт про те, що клієнт передав в електронному вигляді на матеріальному носії, а фактор прийняв згідно з умовами договору факторингу розширений реєстр прав грошових вимог щодо цивільно-правових договорів (а.с. 68).

Відповідно до даних реєстру прав грошових вимог до договору факторингу №0 від 28 квітня 2021 року розмір фінансового активу ОСОБА_1 становить 21 552,00 гривень (а.с. 69).

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України установлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України Про електронну комерцію).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України Про електронний цифровий підпис.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.

З матеріалів справи убачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті подала заявку на отримання кредиту за умовами, які уважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ "СС Лоун" надіслало відповідачці за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка і використала для підтвердження підписання кредитного договору, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" уважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (а.с.23-33).

Пунктом 4.8 кредитного договору у випадку схвалення заявки позичальника на видачу кредиту, сума кредиту у гривні перераховується на платіжну картку позичальника не пізніше однієї доби з дати схвалення заявки кредитором та підписання позичальником Договору шляхом безготівкового переказу на платіжну картку позичальника. Реквізити платіжної картки зазначені позичальником при реєстрації в його особистому кабінеті.

Відповідно до договору доручення №03102019 від 03 жовтня 2019 року укладеного між ТОВ "СС Лоун" та ТОВ "БЕСТПЕЙ" довіритель уповноважив повіреного діяти від імені та в інтересах довірителя щодо здійснення повноважень по вже укладеним договорам з банками-еквайрами; забезпечувати здійснення платежів довірителя на користь клієнтів довірителя за допомого сервісу 4bill (а.с. 58).

Судом установлено, що перерахування коштів за оспорюваним кредитним договором здійснено 14 грудня 2020 року безготівково шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 через технологічного партнера ТОВ "БЕСТПЕЙ" (сервіс 4bill), що підтверджується: карткою рахунку 376 за 14 грудня 2020 року - 28 квітня 2021 року, витягом з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу ТОВ "БЕСТПЕЙ" згідно договору №03102019 від 03 жовтня 2018 року, повідомленням про транзакцію на картку № НОМЕР_2 , власницею якої є ОСОБА_2 , дата проведення операції 14 грудня 2020 року.

Відтак, матеріали справи свідчать, що ТОВ "БЕСТПЕЙ" співпрацює з ТОВ "СС Лоун" як клієнтом на підставі договору від 03 жовтня 2019 року № 03102019 про надання послуг в системі 4bill.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між ОСОБА_1 та ТОВ "СС Лоун" 14 грудня 2020 року укладено кредитний договір №1150084-А, на підставі якого відповідачка отримала кредитні кошти шляхом перерахування на платіжну картку у розмірі 8000,00 грн, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідачки, що надана позивачем копія договору про надання позики на умовах фінансового кредиту не містить жодних правових підстав та не може слугувати доказом безспірності укладення договору позики у зв`язку із порушенням ТОВ "СС Лоун" порядку укладання між сторонами договору.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ "ФІНФОРС" не було надано доказів укладення договору факторингу, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Тобто відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина 3 статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина 2 статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу № 0, укладеного 28 квітня 2021 року між ТОВ "СС Лоун" та ТОВ "ФІНФОРС" (а.с.61-63), останнє зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ "СС Лоун", а ТОВ "СС Лоун" зобов`язалося відступити ТОВ "ФІНФОРС" право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання, проценти, комісію, неустойку та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "СС Лоун".

Витяг з реєстру прав грошових вимог від 28 квітня 2021 року, який є додатком № 1 до вказаного договору факторингу, підтверджує те, що ТОВ "СС Лоун" відступило на користь ТОВ "ФІНФОРС" право вимоги за кредитним договором № 1150084-А від 14 лютого 2020 року на загальну суму 21 552,00 грн (а.с. 69).

Згідно із статтею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

ОСОБА_1 повідомлено про перехід до позивача права вимоги шляхом направлення ТОВ "СС Лоун" на електронну адресу відповідачки (позичальниці) електронного листа від 28 квітня 2021 року (а.с.70).

Таким чином, ТОВ "ФІНФОРС" є юридичною особою, яка має право вимоги відповідно до договору факторингу № 0.

Доводи апеляційної скарги відповідачки про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами оплати вартості права вимоги за договором факторингу, відхиляються апеляційним судом, оскільки за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд виходить з принципу правомірності цього правочину.

Окрім цього, відповідно до пункту 1.2 договору факторингу право вимоги до боржників переходить від ТОВ "СС Лоун" до ТОВ "ФІНФОРС" невідкладно після підписання сторонами реєстру прав грошових вимог.

Зазначений реєстр є невід`ємною частиною договору факторингу, укладався під час укладання самого договору факторингу.

Позивачем надано суду платіжні доручення №1893 від 30 грудня 2021 року та №807 від 28 травня 2021 року, відповідно до яких ТОВ "ФІНФОРС" перерахувало на рахунок ТОВ "ССЛоун" 511 047,00 гривень. У графі призначення платежу вказано "оплата за відступлення права грошової вимоги згідно договору факторингу №0 від 28 квітня 2021 року. Без ПДВ" (а.с. 111-112).

Встановивши зазначені обставини у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачкою укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка зобов`язалася прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту та відсотків матеріали справи не містять.

Як убачається із змісту кредитного договору між позичальником та відповідачкою було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів (пункт 2.6.4 кредитного договору).

Підпис відповідачки під договором свідчить про ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України.

Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, а саме ТОВ "СС Лоун".

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону, висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції робить висновок, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає,крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова