Справа № 212/6475/23
У Х В А Л А

06 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю секретаря судового засідання Леонідової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, за відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, подання ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ(М.ОДЕСА) ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон щодо боржника ОСОБА_1 в розшук,-

встановив:

Головний державний виконавець Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) К.Ю. Наумчак звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають виконавчі провадження № 71939905 з примусового виконання виконавчого документу № 212/4300/21, 2/212/2640/21, виданого 24.05.2023 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про зобов`язання ОСОБА_1 усунути недоліки оформлення поховання (надмогильної споруди) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , яка має виконати рішення суду, однак його не виконує, у зв`язку з чим, державним виконавцем винесено постанови про накладення на боржника штрафів в розмірі 1700 гривень та 3400 гривень за невиконання рішення суду. Від стягувача 27.07.2023 року надійшло клопотання про вжиття до боржника заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у зв`язку з тим, що боржник має невиконані зобов`язання, покладені рішенням суду.

ПІВДЕННО МІЖРЕГІОНАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ(М.ОДЕСА) ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ належним чином повідомлено про розгляд подання, однак представники до суду не з`явилися, подали заяву про розгляд подання за їх відсутності.

Стягувач ОСОБА_4 через канцелярію суду подала заяву в якій наполягала на задоволенні подання щодо оголошення ОСОБА_1 у розшук та надала свої письмові пояснення.

Боржник ОСОБА_1 на електронну пошту суду надіслала клопотання про відкладення судового розгляду через перебування за кордоном. Заява надійшла без встановленого кваліфікованого електронного підпису.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

На виконанні у ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ(М.ОДЕСА) ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ перебуває виконавче провадження № 71939905 з приводу виконання виконавчого листа № 212/4300/21, 2/212/2640/21, виданий 24.05.2022 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ( а.с.7).

Згідно із актом головного державного виконавця від 15.06.2023 року встановлено факт невиконання ОСОБА_1 рішення суду (а.с. 8).

Постановою головного державного виконавця призначено виконавчі дії на 30.06.2023 року о 09.00 годині та зобов`язано ОСОБА_1 бути присутньою при виконавчих діях (а.с.9).

Відповідно до акту головного державного виконавця від 30.06.2023 року встановлено факт невиконання ОСОБА_1 рішення суду (а.с. 10).

Постановою головного державного виконавця накладено штраф на боржника ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням рішення суду в сумі 1700 гривень на користь держави (а.с.11).

Постановою головного державного виконавця призначено виконавчі дії на 28.07.2023 року о 09.00 годині та зобов`язано ОСОБА_1 бути присутньою при виконавчих діях (а.с.13).

У відповідності до акту головного державного виконавця від 31.07.2023 року встановлено факт невиконання ОСОБА_1 рішення суду (а.с.14).

Постановою головного державного виконавця накладено штраф на боржника ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням рішення суду в сумі 3400 гривень на користь держави (а.с.15).

Водночас, до суду надано закордонний паспорт ОСОБА_1 з відміткою про те, що вона перетнула державний кордон України.

За правилами ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

Статтею 313 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У відповідності до 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі Гочев проти Болгарії Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування, зокрема, у відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13.11.2003 року за справою Напияло проти Хорватії (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського Суду за справою Луордо проти Італії (Luordo v. Italy), скарга № 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга № 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою Рінер проти Болгарії , § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (рішення Європейського Суду за справою Рінер проти Болгарії, §124 і рішення Європейського Суду Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии, §35).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку із цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Як вбачається зі змісту подання, головний державний виконавець обґрунтовує подання тим, що боржник не виконує рішення суду.

При зверненні до суду із поданням головним державним виконавцем не надано жодних доказів того, що боржнику ОСОБА_1 взагалі відомо про відкриття виконавчого провадження та доказів, що остання дійсно у встановленому законом порядку викликалась до державної виконавчої служби, а також докази одержання боржником усіх документів, що виносились у процесі здійснення виконавчого провадження.

Головним державним виконавцем в поданні не наведено доказів того, що боржник вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання, та які унеможливлюють чи ускладнюють виконання виконавчого документа. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а саме по собі невиконання боржником зобов`язання не свідчить про вчинення ним умисних дій щодо ухилення від виконання рішення суду.

Суд також звертає увагу і на те, що головним державним виконавцем не обґрунтовано, яким чином застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішень суду.

Вагомим є і те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022, що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, який був продовжений. З урахуванням викладеного, зазначено, що виїзд за межі України в умовах воєнного стану може бути необхідним з метою евакуації та/або виїзду на лікування, тобто, таким, що спрямований на збереження життя і здоров`я людини, а тому наявність тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в умовах воєнного стану, є невиправданим заходом, оскільки ставить під загрозу життя та здоров`я особи.

Також суд зазначає, що у вищевказаному поданні підставою застосування обмежень щодо боржника зазначено ст. 3771 ЦПК України, яка відсутня у новій редакції ЦПК України.

Таким чином, наведені у поданні обставини і додані до нього докази не можуть бути визнані такими, що переконливо свідчать про умисне ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, а тому відсутні підстави для застосування до останньої такого заходу впливу як тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України з метою виконання нею боргових зобов`язань, у зв`язку із чим вищевказане подання слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України» суд,-

постановив:

Подання ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ(М.ОДЕСА) ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон щодо боржника ОСОБА_1 в розшук залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи,якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 06 вересня 2023 року.

Суддя І. Б. Чайкін