Провадження №2-з/369/47/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Тесля Степана Миколайовича звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Свої вимоги мотивувала тим, що 13 травня 2021 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований у реєстрі за № 1794, відповідно до якого ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_1 прийняла в позику грошові кошти в сумі 3 459 300,00 грн., що на день укладання договору за офіційним курсом НБУ становило еквівалент 125 000 доларів США, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 13 травня 2022 року.

27 жовтня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору позики, посвідченого Шевченко Л.І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13 травня 2021 року, за реєстровим номером № 1794, згідно яким пункт 1 договору позики викладено в наступній редакції: «Позикодавець передав, а Позичальник прийняла у позику грошові кошти в сумі 6 054 230,88 грн., що на день укладання договору за офіційним курсом НБУ становило еквівалент 229 162 доларів США, які Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю не пізніше 13 травня 2022 року».

18 січня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору позики, посвідченого Шевченко Л.І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 13 травня 2021 року, за реєстровим номером № 1794, згідно яким пункт 1 Договору позики викладено в наступній редакції: «Позикодавець передав, а Позичальник прийняла у позику грошові кошти в сумі 10 193 500 грн., що на день укладання договору за офіційним курсом НБУ становило еквівалент 362 500 доларів США, які позичальник зобов`язується повернути позикодавцю не пізніше 13 листопада 2022 року».

На забезпечення виконання договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований у реєстрі за № 1794 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 13 травня 2021 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований у реєстрі за № 1795 із змінами та доповненнями від 27.10.2021 та 18.01.2022.

У п. 1.1. іпотечного договору із змінами та доповненнями встановлено, що цей договір забезпечує виконання Іпотекодавцем зобов`язання, що випливає з укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 13 травня 2021 року, за реєстровим №1794, додаткового договору до Договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., 27 жовтня 2021 року за реєстровим №4136 додаткового договору до Договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., 18 січня 2022 року за реєстровим №29, за умовами якого Іпотекодавець зобов`язаний повернути Іпотекодержателю позичені грошові кошти в сумі 10 193 500 грн., що на день укладення цього договору за офіційним курсом НБУ, становить еквівалент 362 500 доларів США, не пізніше тринадцятого листопада дві тисячі двадцять другого року, сплачувати можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених з Основним зобов`язанням, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимог.

Пунктом 1.2. іпотечного договору із змінами та доповненнями встановлено, що предметом іпотеки є:

- незавершене будвівництво зблокований житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями громадського призначення, загальна площа: 408,8 кв.м., готовністю 70% (сімдесят відсотків), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ), знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:5067 та :01:004:5068. Право власності Іпотекодавця незавершене будівництво зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09 листопада 2021 року державним реєстратором Самсон Т.В., Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області, Київська обл.., номер запису про право власності: 44989927, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 080.

- земельна ділянка площею 0,044 га, кадастровий номер :01:004:5067. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Попругою А.М., 07 квітня 2016 року за номером запису про право власності: 14128822, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24.;

- земельна ділянка площею 0,0216 га, кадастровий номер :01:004:5068. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Попругою А.М., 07 квітня 2016 року за номером запису про право власності: 14129779, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 24.

У подальшому, у зв`язку з настанням обставин непереборної сили, а саме через агресію російської федерації та вторгненням на територію України, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб по всій території України було введено воєнний стан в Україні, як наслідок заявниця була позбавлена можливості виконати взяті на себе зобов`язання за графіком.

30 червня 2023 року засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» ОСОБА_1 отримано Претензію про сплату неустойки та інфляційних витрат за договором позики від 13 травня 2021 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., за реєстровим номером № 1794 від 23.06.2023, підписант Л.А. Єрмакова.

11 липня 2023 року за вих. № 17 адвокатом Теслею С.М., в інтересах та за дорученням ОСОБА_4 було направлено ОСОБА_2 відповідь на претензію про сплату неустойки та інфляційних витрат за договором позики від 13 травня 2021 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., за реєстровим номером № 1794.

2 9 липня 2023 року засобами поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА» Соловйова С.М. отримано Вимогу про усунення порушення основного зобов`язання за договором позики від 13 травня 2021 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., за реєстровим номером № 1794 від 14.07.2023

14 серпня 2023 року за вих. № 27 адвокатом Теслею С.М., в інтересах та за дорученням ОСОБА_1 було направлено ОСОБА_2 ВІДПОВІДЬ на вимогу про усунення порушення основного зобов`язання за договором позики від 13 травня 2021 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., за реєстровим номером № 1794.

Вказала, що вона систематично повідомляла ОСОБА_3 про наявність форс-мажорних обставин щодо неможливості виконання взятого зобов`язання, у зв`язку з веденням воєнного стану.

23.08.2023 приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Київської області Теплюк Галиною Михайлівною (як державним реєстратором) були прийняті рішення про державну реєстрацію права власності об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_2 , а саме:

- № НОМЕР_1 про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на НЕЗАВЕРШЕНЕ БУДІВНИЦТВО зблокований житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями громадського призначення, Загальна площа (кв.м):408,8 кв.м., готовністю 70% (сімдесят відсотків), розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;64-А (шістдесят чотири, шістдесят чотири «А»), знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:5067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080;

№ 515498750 про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,044 га, кадастровий номер :01:004:5067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24;

№ 51499154 про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0216 га, кадастровий номер :01:004:5068, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Підставою виникнення у ОСОБА_2 права власності на кожен з об`єктів нерухомого майна вказано іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., за реєстровим номером № 1795 від 13.05.2021.

Вказала, що не задоволення даної заяви може призвести до відчуження вищевказаного нерухомого майна на користь третіх осіб.

Враховуючи викладене просили суд накласти арешти на зблокований житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями громадського призначення, загальна площа 408,8 кв.м., готовністю 70%, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :01:004:5067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, належний ОСОБА_2 ; земельну ділянку площею 0,044 га, кадастровий номер :01:004:5067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, належну ОСОБА_2 ; земельну ділянку, площею 0,0216 га, кадастровий номер :01:004:5068, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, належну ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, а тому вирішення питання забезпечення позову здійснюється без присутності осіб, які беруть участь у справі.

У зв`язку з відсутністю сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь нього, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 році у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначена правова позиція була багаторазово підтверджена Верховним Судом у справах, де суди дійшли висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову (постанови від 15.07.2021 року, провадження № 61-8468ав21 та від 30.06.2021 року у справі № 523/11320/19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 03.07.2019 року у справі № 331/1255/17 та від 30.06.2021 року у справі № 204/8994/19 вказав, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує під час розгляду питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 року у справі № 724/561/20 та від 07.07.2021 року у справі № 308/7086/20.

В останній постанові Верховний Суд також наголосив на тому, що при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Враховуючи викладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом спору, що буде у цій справі, суд дійшов до висновку про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки та зблокований житловий будинок з вбудованими нежитловим приміщеннями громадського призначення, так як застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист прав та інтересів заявника.

Враховуючи викладене заява про забезпечення позову піддягає задоволенню.

При цьому таке забезпечення позову буде співмірним із заявленими позовними вимогами.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Накласти арешт на:

- зблокований житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями громадського призначення, загальною площею 408,8 кв.м., готовністю 70% (сімдесят відсотків), розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, належний ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0,044 га, кадастровий номер :01:004:5067, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, належну ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0,0216 га, кадастровий номер :01:004:5068, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, належну ОСОБА_2 .

Копію даної ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Ця ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ