м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2018 шлюб між сторонами розірваний. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.07.2018 у справі № 607/7677/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1250 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.05.2018 та до досягнення дітьми повноліття.

Позивач вказала, що з часу присудження аліментів збільшились потреби дітей, зокрема, станом на даний час діти навчаються у Галицькому колежі ім. В.Чорновола та Тернопільському ліцеї № 21 спеціалізована мистецька школа ім. І.Герети. Також діти потребують додаткових коштів на продукти харчування, одяг, відвідування гуртків та факультативів, оплату послуг мобільного зв`язку та медичних послуг. При цьому визначений раніше судом розмір аліментів є меншим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, що визначений законодавцем.

Крім цього, позивач зазначила, що погіршився її матеріальний стан, оскільки вона перебуває у декретній відпустці та не має можливості працювати і отримувати дохід для забезпечення потреб спільних з відповідачем дітей.

За таких підстав відповідно до ст. 192 СК України позивач просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми у розмірі по 1250 грн на кожну дитину щомісячно, до 4000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

02.08.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 04.09.2023 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

У судове засідання 04.09.2023 позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Строцень Т.О., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Заперечень проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не висловив.

У судове засідання 04.09.2023 відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2018 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був розірваний (а.с. 10).

У даному шлюбі у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Такі обставини підтверджуються копіями повторних свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 7, 9).

На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.07.2018 у справі № 607/7677/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1250 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03.05.2018 та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 15-16).

На виконання вказаного вище рішення суду 27.07.2018 виданий виконавчий лист № 607/7677/18 (а.с. 17).

При цьому з копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 вбачається, що 31.07.2018 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінила ім`я на ОСОБА_1 , про що складений актовий запис № 80 (а.с. 11).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданим державним виконавцем відділу ДВС у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.07.2023 (а.с. 23-24), станом на 26.07.2023 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за вказаним вище виконавчим листом становить 86534,71 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи положення ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, ст. 182, 183 СК України).

Такий висновок неодноразово наводив Верховний Суд у своїх постановах, зокрема, від 12.09.2018 у справі № 459/2181/17.

Щодо підстав для зміни розміру аліментів суд зазначає таке.

Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні.

Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2023 становить 2833 грн.

Так, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1250 грн на кожну дитину щомісячно були визначені судом ще у 2018 році. Однак виходячи з ринкових цін на товари та послуги, яких щоденно потребують діти сторін, рівень інфляції в країні, розмір раніше визначених на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліментів є недостатнім для забезпечення дітям належного життєвого рівня.

Також діти сторін потребують саморозвитку, а тому відвідують додаткові заняття та факультативи. Оплата позивачем таких витрат підтверджується квитанціями № 304Н-К219-АРА4В-936 М від 19.06.2023, № Н72С-С64Т-Р15К-1Ч33 від 02.02.2023, № 05СК-А2СЕ-С1Х6-9Т92 від 18.05.2023, № 12ВР-К5Х2-1А25-62А0 від 29.03.2022, № ХВР6-361Н-Х5РЕ-В0ЕЕ від 03.11.2022, № Н3М6-К2АЕ-Е9М4-Х1ТС від 24.11.2022, № ТКХВ-МРКТ-МНР5-18М5 від 18.04.2023, № 1Н11-0СТВ-20М5-0М85 від 17.03.2023 (а.с. 26, 27, 28, 29, 30, 35, 36).

Також витрати на утримання дітей включають купівлю начальних підручників та посібників, книг, необхідної техніки та здійснення оплати послуг мобільного зв`язку (а.с. 26-36, 41-42).

Так само позивач несла витрати на медичне обстеження та лікування дітей, що підтверджується рахунками № 0006761 від 24.05.2023, № 00006762 від 21.06.2023, № 00006763 від 26.07.2023, № 00006760 від 10.05.2023 (а.с. 37-40).

При цьому суд також враховує погіршення матеріального стану позивача.

Так, як на підставу позовних вимог позивач посилалась на те, що на даний момент не працевлаштована, несе додаткові витрати на новонароджену дитину, зокрема, на купівлю продуктів харчування, медичних препаратів тощо.

Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 29.04.2023, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 18).

Разом з тим суд враховує те, що з довідки Управління соціальної політки Тернопільської міської ради № 2308 від 21.07.2023 (а.с. 19) вбачається, що ОСОБА_1 отримала одноразову допомогу при народженні дитини, а також те, що остання є багатодітною матір`ю та має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей. Указане підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 (а.с. 20).

Крім цього, позивач не надала докази на підтвердження матеріального стану відповідача, зокрема, розміру його доходів, наявності у власності рухомого та нерухомого майна тощо.

Разом з тим, зважаючи на зміну з часу ухвалення судового рішення від 20.07.2018 мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дітей відповідного віку, на збільшення розміру витрат на утримання дітей сторін, на погіршення матеріального стану позивача та на рівний обов`язок батьків утримувати дітей, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дітей будуть аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

При цьому відповідач не скористався правом на подання відзиву та правом бути присутнім у судовому засіданні і надавати пояснення та не надав заперечень щодо позовних вимог та докази на їх спростування.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про збільшення розміру аліментів, а також те, що даний позов задоволено частково, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 75% судового збору у сумі 805,20 грн, а інші 25% судового збору у сумі 268,40 необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 4, 76-82, 89, 133, 141, 247 ч. 2, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.07.2018 у цивільній справі № 607/7677/18, з твердої грошової суми у розмірі по 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень на кожну дитину щомісячно на тверду грошову суму у розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок.

Судовий збір у сумі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Представник позивача: адвокат Строцень Тарас Олегович, місцезнаходження: вул. За Рудкою, буд. 33, офіс 106, м. Тернопіль.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

СуддяІ. В. Марциновська