КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/12522/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11148/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні)апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Дубекспо», Приватного акціонерного товариства «Глазер-ЮН» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Савицького О.А., по справі за позовом ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Дубекспо», Приватного акціонерного товариства «Глазер-ЮН» до Київської міської прокуратури, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просили стягнути на користь кожного з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України по 41 247,53 грн. у якості моральної шкоди.

На обґрунтування позову зазначали, що у вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 20 лютого 2013 року у справі № 752/1332/13-к були кваліфіковані дії ОСОБА_1 , а також діяльність ПП «Дубекспо» та ПрАТ «Глазер-ЮН», керівником яких він є, як злочинні. Внаслідок перегляду вказаного вироку в апеляційному порядку, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2013 року вирок змінено, а саме виключено з нього висновки щодо злочинних дій ОСОБА_1 та незаконності діяльності ПП «Дубекспо» та ПрАТ «Глазер-ЮН». У підсумку позивачі набули статусу реабілітованих осіб із поважних причин. Посилаючись на те, що відносно позивачів фактично ухвалено виправдувальний вирок, вважають, що наявні підстави для відшкодування завданої кожному з них моральної шкоди, яку вони оцінили у розмірі 41 247,53 грн. Розрахунок здійснений виходячи з мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2020 року за період з 04 січня 2013 року (день внесення відомостей до ЄДРДР про початок досудового розслідування) по 15 травня 2013 року (постановлення ухвали апеляційним судом) (т. 1 а.с. 2-12, 48-58, 98-108).

У листопаді 2020 року представник Головного управління Державної податкової служби у місті Києві Стельмах Н.Д. подала відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на безпідставність позовних вимог просила відмовити у задоволенні позову (т. 1 а.с. 155-157).

Також у листопаді 2020 року відзив на позовну заяву подала представник Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві Грицун Т., в якому просила відмовити у задоволенні позову з огляду на недоведеність позовних вимог (т. 1 а.с. 165-168).

У березні 2021 року представник Київської міської прокуратури Стретович М. подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що у кримінальному провадженні ОСОБА_2 не був підозрюваним, обвинуваченим, виправданим або засудженим та відповідно відносно нього не проводились дії та не приймались рішення, визначені у ч. 1 ст. 1176 ЦК України, ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на наявності яких виникає право на відшкодування шкоди, зокрема, моральної шкоди. Враховуючи вказане, просив відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 1 а.с. 171-178).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 , ПП «Дубекспо», ПрАТ «Глазер-ЮН» в задоволенні позову до Київської міської прокуратури, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про відшкодування моральної шкоди (т. 2 а.с. 41-45).

Не погодившись з рішенням районного суду, 07 червня 2023 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ПП «Дубекспо», ПрАТ «Глазер-ЮН» направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив задовольнити позовні вимоги (т. 2 а.с. 47-55).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції не було в повній мірі досліджено обставини справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зазначав, що у вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 20 лютого 2013 року у справі № 752/1332/13-к були кваліфіковані дії ОСОБА_1 , а також діяльність ПП «Дубекспо» та ПрАТ «Глазер-ЮН», керівником яких він є, як злочинні. Внаслідок перегляду вказаного вироку в апеляційному порядку, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2013 року вирок змінено, а саме виключено з нього висновки щодо злочинних дій ОСОБА_1 та незаконності діяльності ПП «Дубекспо» та ПрАТ «Глазер-ЮН». Таким чином, здійснення опису злочинів увироку, який у подальшому був вилучений судом, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали вказане кримінальне провадження. Факти неіснуючих злочинів надають силу встановлених обставин для податкових спорів із урахуванням ч. 6 ст. 78 КАСУ та ч. 2 ст. 362 КАСУ. Вказував, що за відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи з загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 ЦК України).

У липні 2023 року представник Головного управління Державної податкової служби у місті Києві Сметанюк Р.М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі (т. 2 а.с. 77-81).

У серпні 2023 року представник Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві Полковніченко Н. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін (т. 2 а.с. 88-91).

Також відзив на апеляційну скаргу подала представник Київської міської прокуратури Горелик Р. , в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін (т. 2 а.с. 94-101).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 , ПП «Дубекспо», ПрАТ «Глазер-ЮН» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивачів не виникло право на відшкодування моральної шкоди в розмірах та порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», з підстав, зазначених ним у позові. Крім того, позивачами не доведено, що описання судом у вироку дій ОСОБА_1 , який є керівником ПП «Дубекспо» та ПрАТ «Глазер-ЮН», негативно вплинуло на ділову репутацію вказаних юридичних осіб, а також, що це відбулось внаслідок неправомірних дій відповідачів та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Колегія суддів погодилась з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 лютого 2013 року Голосіївським районним судом міста Києва у справі № 752/1332/13-к ухвалено вирок за результатами розгляду кримінального провадження № 0000005 від 04 січня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 51000,00 грн. (т. 1 а.с. 13-16).

При цьому, у тексті вироку серед іншого визначено, що «В ході провадження досудового слідства встановлено ряд СГД реального сектору економіки («вигодонабувачі»), які скористалися послугами ПП «Охторг» для незаконного формування податкового кредиту з ПДВ та завищення валових витрат.

Так, досудовим слідством встановлено, що реєстрація ОСОБА_3 ПП «Охторг» дало змогу директору ПрАТ «Глазер-Юн» ОСОБА_1 , використовуючи реквізити ПП «Охторг», створити документальну видимість фінансово-господарських операцій, що носили безтоварний характер, з метою включення у звітних податкових періодах в декларації з ПДВ суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ПрАТ «Глазер-Юн» суми податкового кредиту по безтоварних операціях сформованих з ПП «Охторг», з метою подальшого отримання бюджетного відшкодування для ПП «Дубекспо» також очолюване ОСОБА_1 .

Після цього, ДПІ у Голосіївському районі м.Києва ДПС було проведено позапланову невиїзну перевірку ПП «Дубекспо» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за періоди: березень, квітень, травень, червень, липень 2010 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення ПДВ, що декларувалось в період з 01.02.2010 р. по 31.07.2010 р.

В ході перевірки встановлено, що директор ПП «Дубекспо» ОСОБА_1 , будучи службовою особою, в порушення вимог п.п.7.4.5., 7.7.2., 7.7.3, 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» за період з березня по липень 2010 року незаконно збільшив суму бюджетного відшкодування грошових коштів, заявлених до сплати на рахунок в установі банку на суму 296 021,00 грн., що фактично була відшкодована з Бюджету протягом 2011 року на рахунок платника ПП «Дубекспо» в установі банку».

Внаслідок перегляду вказаного вироку суду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою першого заступника прокурора м. Києва Лупенко Д.А., ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2013 року вирок змінено, а саме виключено з нього описання дій ОСОБА_1 та їх кваліфікацію як злочинних (т. 1 а.с. 17-19).

Встановлено, що ОСОБА_1 є засновником юридичних осіб ПП «Дубекспо», ПрАТ «Глазер-ЮН» (т. 1 а.с. 22-25).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі, як на підставу для його задоволення, посилалися на те, що відносно них фактично винесено виправдувальний вирок, а тому вони мають право на відшкодування завданої кожному з них моральної шкоди, яку визначили в розмірі по 41 247,53 грн. кожному.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загально-конституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР).

Згідно зі статтями 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, на підставі статті 1174 ЦК України, відшкодовується державою.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон №266/94-ВР) визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

У справі, що переглядається, у вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 20 лютого 2013 року у справі № 752/1332/13-к були зазначені дії ОСОБА_1 , а також діяльність ПП «Дубекспо» та ПрАТ «Глазер-ЮН», керівником яких він є. У подальшому ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2013 року вирок змінено, а саме виключено з нього описання дій ОСОБА_1 .

Положення статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», в яких міститься вичерпний перелік підстав для здійснення відшкодування шкоди, завданої діями вказаних органів, не передбачають відшкодування у випадку описання у вироку суду дій особи як злочинних.

Виходячи з аналізу вищезазначених положень Закону суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивачів за наведених обставин не виникло право на відшкодування моральної шкоди, оскільки відсутні підстави, визначені Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», для такого відшкодування.

Крім того, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено прово на відшкодування шкоди юридичним особам.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Разом з тим, позивачами не доведено, що відповідачами Київською міською прокуратурою та Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві було вчинено незаконні дії, якими позивачам завдано моральної шкоди та в чому вона полягала. Жодних доказів незаконності дій відповідачів до суду не надано.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленого у справі рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 , Приватного підприємства «Дубекспо», Приватного акціонерного товариства «Глазер-ЮН» - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова