Справа 199/7888/22
Провадження 2/206/428/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря Погребної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про стягнення заборгованості.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2023 року цивільну справу було передано за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Справа надійшла до Самарського районного суду м. Дніпропетровська 21.02.2023 року і була передана на розгляд судді Прінь І.П.

Ухвалою суду від 23.02.2023 року у справі було відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

В обґрунтування позову АТ КБ «Приватбанк» вказує на те,що між АТ КБ «Приватбанк» та Волошиним 01.08.2008 року було укладено кредитний договір №DNК0AN09980059.

Відповідно до договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 20120,20 доларів США на термін до 31.07.2015 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, однак відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав.

Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 13220,54 долари США.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 08.10.2019 по 22.09.2022рр, а саме 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 1173,55 долари США., а також судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Судова повістка повернулася до суду не врученими. Виклик відповідача також здійснювався шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

Причини неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке.

Судом встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 01.08.2008 року було укладено кредитно-заставний договір №DNК0AN09980059.

Відповідно до цього договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 15135,27 доларів США, зі строком погашення кредиту не пізніше 31.07.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних.

Відповідно до ст. 526, 527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 611 ЦК Українив разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано до позовної заяви довідку про заборгованість за кредитом, із розрахунком 3% річних на цю суму заборгованості ( а.с.6), та копію кредитно-заставного договору від 01.08.2001 року (а.с.8-15).

За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами існування простроченої заборгованості за договором у сумі 13220,54 дол. США, оскільки надана суду довідка про заборгованість не є належним, допустимим і достовірним доказом наявності заборгованості відповідача перед банком у період з 08.10.2019 по 22.09.2022 року (період за який нараховано 3% річних). Судове рішення не може грутуватися на припущеннях.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 3% річних у сумі 1175,55 грн. за період з 08.10.2019 по 22.09.2022 року є безпідставними, а тому вони не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4,10-13,76-81,141,263-265,268,273,280-283 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцять днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.П. Прінь