КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1121/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/7364/21

07 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарях - Шпильовій Я.І., Осадченко І.В., Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року та на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року, постановлені під головуванням судді Журибеди О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

09 квітня 2021року ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29 жовтня 2019 року між ним та відповідачем було укладено договір позики відповідно до умов якого він передав відповідачу у борг 570 000,00 грн.

Вказує на те, що факт отримання відповідачем грошей підтверджується борговою розпискою від 29 жовтня 2019 року.

Зазначає, що в п. 3.2. договору сторони визначили, що граничний строк виплати позики встановлюється до 01 січня 2021 року.

Звертає увагу, що станом на 01 січня 2021 року відповідач не повернув гроші у зв`язку з чим він направив на адресу відповідача вимогу про сплату боргу, проте жодної відповіді на вказану вимогу від відповідача не отримав.

З урахуванням вище викладеного, просив суд стягнути з відповідача на його користь 570 000,00 грн. отриманих за договором позики та судові витрати.

Заперечуючи проти вказаного позову, відповідач ОСОБА_1 11 січня 2022 року подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що договір позики від 29.10.2019 року та боргова розписка ним особисто не укладались і не підписувались. Підписи, які стоять у договорі позики від 29.10.2019 року та у борговій розписці не належать відповідачу, а належать іншій невстановленій особі, а тому позов він не визнає в повному обсязі.

11 січня 2022 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про призначення у даній справі судової почеркознавчої та технічної експертизи.

В обґрунтування вимог клопотання зазначав, що він не укладав і не підписував договір позики та боргову розписку від 29 жовтня 2019 року, а тому для з`ясування дійсних обставин справи та спростування доводів позивача про отримання ним коштів за договором позики обставин просив суд призначити у даній справі почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у договорі позики від 29 жовтня 2019 року, укладеному між позивачем та відповідачем на 1 сторінці в рядку «позичальник», у розділі 7 вказаного договору «місцезнаходження та реквізити сторін» в реквізитах «позичальник» - 1 рядок, на 2 сторінці договору в рядку «позичальник» особисто ОСОБА_1 , від імені якого зазначені всі підписи, чи іншою особою?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у борговій розписці від 29 жовтня 2019 року про передачу позивачем відповідачу 570 000,00 грн. на сторінці після друкованого тексту та в рядку «позичальник», особисто ОСОБА_1 , від імені якого зазначені всі підписи, чи іншою особою?

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення почеркознавчої та технічної експертизи в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, відмовлено.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 570 000, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 5 700, 00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року та з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, 04 листопада 2022 року відповідач ОСОБА_1 поштою направив на адресу суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року та рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року, а справу направити для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувані ухвала та рішення суду першої інстанції постановлені судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 22.06.2021 року Святошинським районним судом м. Києва було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 04.10.2021 року. Будь-яких документів про призначене підготовче засідання на 04.10.2021 року він не отримував. З матеріалами справи ознайомився 29.12.2021 року, ні копії позовної заяви, ні ухвали суду він не отримував.

11.01. 2022 року до суду надійшов поданий ним відзив на позовну заяву, в якому він заперечував факт наявності у нього боргу перед позивачем за договором позики та за борговою розпискою, зазначав, що підписи в цих документах йому не належать, заявив клопотання про проведення судової почеркознавчої технічної експертизи.

24 лютого 2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення військ Російської Федерації на територію України та було введено військовий стан.

24 березня 2022 року та 18 липня 2022 року він, як відповідач у справі, звернувся до суду першої інстанції з клопотаннями про перенесення розгляду справи у зв`язку з тим, що з 23 березня 2022 року є вимушено переміщеною особою та перебуває за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, він не міг бути присутнім в судовому засіданні з поважних причин. В зазначених клопотаннях він просив суд не розглядати справу без його участі.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не розглянув його клопотання про перенесення розгляду справи. Не дивлячись на поважність причин його неявки в судове засідання, суд 28.07.2022 року відмовив йому у задоволенні клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої та технічної експертизи та ухвалив рішення про часткове задоволення позову. Такі дії суд вчинив в порушення вимог процесуального права, що призвело до порушення його права на захист своїх інтересів в суді та ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення суду.

Посилається на те, що у відзиві на позов він категорично заперечував факт підписання ним договору позики та розписки, подав до суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, так як вказана обставина може бути підтверджена чи спростована лише експертом. Проте суд, пославшись в ухвалі на відсутність матеріалів в яких є підписи ОСОБА_1 , відмовив в його задоволенні.

Вказує на те, що у розпорядженні суду були в наявності відзив та клопотання, які були написані ним власноруч, а тому суд першої інстанції мав можливість призначити експертизу та надати їх експерту для дослідження.

З урахуванням вище викладеного вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував всі дійсні обставини справи, не перевірив належним чином доводи та заперечення сторін, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення суду.

10 січня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 адвоката Дайнеко Ігоря Анатолійовича подав до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу в якому зазначав, що не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції протиправно відмовив відповідачу у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи, так як, на думку представника позивача, причини не прибуття відповідача в судове засідання не є поважними.

Зазначив, що погоджується з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року, оскільки суд першої інстанції був позбавлений можливості призначити у даній справі експертизу, так як відповідач не з`явився в судове засідання та не надав вільні зразки свого підпису.

З огляду на вище викладене, просив суд залишити рішення та ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні Київського апеляційного суду 02 лютого 2023 року було постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Олійник Лілії Анатоліївни та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу.

В судове засідання 07 вересня 2023 року сторони не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому порядку, позивач та його представник причину своєї неявки суду не повідомили, представник відповідача електронною поштою направила на адресу апеляційного суду додаткові пояснення в яких просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 , так з висновку експерта вбачається. що підписи в договорі позики та борговій розписці виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою, просила також стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору та по оплаті вартості експертизи. Вказала, що просить відкласти розгляд справи, так як відбуває у відрядження, проте доказів на підтвердження зазначеного суду не надала. Аналізуючи зазначене, суд відхиляє клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, так як відсутні підстави для визнання причини її неявки в судове засідання поважними та вважає можливим розгляд справи у відсутності позивача, відповідача та їх представників.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем копії договору № 1 позики грошей (безпроцентна), укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується надати позичальнику безпроцентну позику, а останній зобов`язується прийняти і повернути позику позикодавцеві у визначений цим договором строк. Сума позики за цим договором становить 570 000,00 грн. Строк надання позики позичальнику становить 60 днів з моменту фактичної передачі суми грошових коштів, вказаної в п. 2.1. цього договору, позикодавцем позичальнику. Граничний строк виплати позики позичальником позикодавцеві встановлено - 01 січня 2021 року.

З наданої позивачем боргової розписки вбачається, що ОСОБА_1 згідно договору позики грошей (безпроцентної) 29 жовтня 2019 року, фактично отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 570 000,00 грн., що підтверджується його підписом під текстом боргової розписки.

У березні 2021 року ОСОБА_2 направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу в розмірі 570 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в сумі 570 000,00 грн., суд першої інстанції посилався на те, що позику за договором від 29.10.2019 року відповідачем ОСОБА_1 ні в установлений договором строк - 01 січня 2021 року, ністаном на час вирішення справи судом позивачу ОСОБА_2 не повернуто, що свідчить про неналежне виконання ним зобов`язань за договором позики, а тому наявні правові підстави для задоволення вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 570 000, 00 грн. боргу за договором позики.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18) та від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18).

Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови, договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.

Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.

При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним.

Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 629/5364/13-ц (провадження № 61-22477св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 205/5292/15-ц (провадження № 61-3741св19).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З вертаючись до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, позивач ОСОБА_2 посилався на те, що 29 жовтня 2019 року між ним та відповідачем було укладено договір позики відповідно до умов якого він передав відповідачу 570 000,00 грн., які останній мав повернути до 01 січня 2021 року, проте, станом на 01 січня 2021 року відповідач позику не повернув, а тому позивач направив на адресу відповідача вимогу про сплату боргу, проте жодної відповіді на вказану вимогу не отримав.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач ОСОБА_1 зазначав, що він не підписував ні договір позики від 29 жовтня 2019 року, ні боргову розписку і грошей за вказаним договором не отримував.

До суду першої інстанції відповідачем було подано клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої та технічної експертизи, так як для з`ясування обставин, що мають істотне значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань.

З огляду на вище викладене, просив суд призначити у даній справі почеркознавчу експертизу підписів ОСОБА_1 для встановлення факту належності підписів відповідачу ОСОБА_1 або іншій особі на оригіналі договору позики від 29.10.2019 року та на оригіналі боргової розписки від 29.10.2019 року.

На вирішення почеркознавчої експертизи просив поставити наступні питання:

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у договорі позики від 29.10.2019 року, укладеному між позивачем і відповідачем на 1 сторінці в рядку «Позичальник» у розділі 7 вказаного договору «Місцезнаходження та реквізити сторін» в реквізитах «Позичальник» 1 рядок, на сторінці Договору в рядку «Позичальник»- особисто ОСОБА_1 , від імені якого зазначені всі підписи, яи іншою особою?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у борговій розписці від 29.10.2019 року про передачу позивачем відповідачу 570 000,00 грн. на сторінці після друкованого тексту та в рядку «Позичальник» особисто ОСОБА_1 від імені якого зазначені всі підписи, чи іншою особою?

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення почеркознавчої технічної експертизи в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про проведення почеркознавчої технічної експертизи, суд першої інстанції посилався на те, що з урахуванням змісту позовних вимог, предметудоказування, наданих доказів, а також враховуючи, що для вирішення питання стосовно можливості призначення проведення судово-почеркознавчої експертизи підпису в договорі позики та в борговій розписціобов`язковою є наявність почеркового матеріалу, в якому відображені ознаки підпису ОСОБА_1 , та у зв`язку з їх ненаданнямстороною відповідача, зазначена експертиза проведена бути не може.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості, окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому законом, що достеменно відображено у рішенні суду, яке оскаржується стороною позивача. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебувають у провадженні, зокрема, суду.

Згідно ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

З урахуванням заперечення ОСОБА_1 обставин, викладених ОСОБА_2 у позові, на які позивач посилається як на підставу для задоволення позову, а саме: заперечення відповідачем факту укладення між ним та позивачем договору позики грошей (безпроцентна) від 29.10.2019 року та підписання відповідачем боргової розписки від 29.10.2019 року, з метою з`ясування обставин, що мають значення для даної справи, для яких необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити чи дійсно укладався 29.10.2019 рокуміж сторонами договір позики, чи підписував відповідач розписку, беручи до уваги, що сторонами не надано відповідні висновки експертів із цього питання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 , в повній мірі не дослідив наявні в матеріалах справи докази та заперечення сторони відповідача у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення у даній справі судової почеркознавчої технічної експертизи.

12 січня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Олійник Лілія Анатоліївна подала до Київського апеляційного суду клопотання про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року, як і позовні вимоги ОСОБА_2 , ґрунтується виключно на двох документах, а саме: на договорі позики грошей (безпроцентна) від 29.10.2019 року та борговій розписці від 29.10:2019 року, згідно яких ОСОБА_1 нібито отримав від позивача грошові кошти в сумі 570 000 тис. грн.

Зазначає, що відповідач вказані документи не підписував, кошти від ОСОБА_2 , не отримував. У відповідача вказані документи відсутні. У відзиві на позовну заяву, поданому на адресу суду першої інстанцій 11.01.2022 року, відповідач заявив про те, що ні договір позики грошей (безпроцентна) від 29.10.2019 року, ні боргова розписка від 29.10.2019 року ним особисто не укладалися та не підписувалися, підписи, що містяться у вказаних документах не належать відповідачу. У зв`язку із вказаним, відповідачем 11.01.2022 року було подано до суду першої інстанції клопотання про проведення у справі судової почеркознавчої технічної експертизи та витребування від позивача оригіналів спірних документів, проте, у задоволенні клопотання про проведення експертизи судом першої інстанції було відмовлено. Питання про витребування оригіналів документів судом не розглядалося.

Наголошує на тому, що ні договір позики грошей (безпроцентна) від 29.10.2019 року, ні боргова розписка від 29.10.2019 року відповідачем особисто не укладалися та не підписувалися, підписи, що містяться у вказаних документах не належать відповідачу.

З огляду на вище викладене, просила суд провести у даній справі судову почеркознавчу експертизу, проведення вказаної експертизи доручити експертам Київського науково- дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення судовим експертам просила поставити наступні питання:

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на сторінці 1 в рядку: «Позичальник», на сторінці 2 у розділ 7 «Місцезнаходження та реквізити сторін» в реквізитах «Позичальник», на сторінці 2, в рядку «Позичальник» Договору позики грошей (безпроцентна) від 29.10.2019 року, особисто ОСОБА_1 чи іншою особою?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у борговій розписці від 29.10.2019 року про передачу позивачем відповідачу 570 000,00 грн. на сторінці після друкованого тексту та в рядку «Позичальник» особисто ОСОБА_1 чи іншою особою?

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Олійник Лілії Анатоліївни задоволено.

Призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертизМіністерства юстиції України (місто Київ, вул. Смоленська, 6), попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Поставлено перед експертами наступні питання:

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 на сторінці 1 в рядку: «Позичальник», на сторінці 2 у розділ 7 «Місцезнаходження та реквізити сторін» в реквізитах «Позичальник», на сторінці 2, в рядку «Позичальник» Договору позики грошей (безпроцентна) від 29.10.2019 року, особисто ОСОБА_1 чи іншою особою?

Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у борговій розписці від 29.10.2019 року про передачу позивачем відповідачу 570 000,00 грн. на сторінці після друкованого тексту та в рядку «Позичальник» особисто ОСОБА_1 чи іншою особою?

Для дослідження надано експертам матеріали цивільної справи № 752/24354/20 та вільні, умовно вільні та експериментальні зразки підпису ОСОБА_1 .

Витребувано у позивача ОСОБА_2 оригінали договору позики грошей (безпроцентна) від 29.10.2019 року та боргової розписки від 29.10.2019 року, зобов`язано ОСОБА_2 у строк до 20 лютого 2023 року надати до Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська 2-А) оригінали вказаних договору позики та розписки від 29.10.2019 року.

22 червня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 06 червня 2023 року № 8148/8149/23-32, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься: в графі «Позичальник» на першому аркуші; в графі «Позичальник» над рукописним записом « ОСОБА_1 АДРЕСА_2 » в розділі « 7. Місцезнаходження та реквізити сторін» та в графі «Позичальник» на другому аркуші Договору « 1 позики грошей (безпроцентна) від 29.10.2019 виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_1 , що містяться: ліворуч від рукописного запису « ОСОБА_1 » під друкованим текстом та в графі «Позичальник» боргової розписки від 29.10.2019 про отримання ОСОБА_1 згідно Договору позики грошей (безпроцентної) № 1, 29.10.2019 від ОСОБА_2 грошей в сумі 570 000,00 грн., виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Отже, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не підписував договір № 1 позики грошей (безпроцентна) та боргову розписку від 29 жовтня 2019 року, а тому вказаний договір позики є неукладеним.

Враховуючи, що позивачем не доведено факту укладання договору позики з відповідачем та передання відповідачу ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 570 000,00 грн., а відповідачем доведено факт непідписання ним договору позики та боргової розписки від 29 жовтня 2019 року, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволенню не підлягають з огляду на їх недоведеність.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що оскаржувані ухвала та рішення суду першої інстанції постановлені з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року підлягає скасуванню, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 9 046,20 грн. За проведення судової почеркознавчої експертизи відповідачем було сплачено 15055,74 грн. За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалене нове про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 9 046,20 коп. та понесені відповідачем витрати за сплаті вартості експертизи у розмірі 15 055,74 грн.

Керуючись ст.ст.1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 2,12,81, 103, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 28 липня 2022 року скасувати.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 9 046,20 грн. та витрати по оплаті вартості судової почеркознавчої експертизи у розмірі 15 055,74 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2023 року .

Головуючий: Судді: