Справа №751/6293/21
Провадження №2/751/122/23
Рішення

Іменем України

21 серпня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Курач В. С.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника третьої особи - Мурач Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, Комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради про визнання права на користування та усунення перешкод у користуванні квартирою,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, Комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради про визнання права на користування та усунення перешкод у користуванні житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в травні 2014 року позивачка - ОСОБА_2 познайомилася з відповідачем - ОСОБА_4 . З жовтня 2014 року після проведення ремонтних робіт у житлових кімнатах та частковому облаштуванні квартири меблями, відповідач, позивач та її донька ОСОБА_5 стали проживати однією сім`єю, вести спільне господарство, спільний бюджет в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 . 11 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11.11.2014 року серії НОМЕР_1 . Необхідность у здійсненні реєстрації за новим місцем проживання на той момент не вбачалась. Згодом стало відомо, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 неприватизована і належить до комунальної власності міста Чернігова, власником квартири є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради. Коли чоловік, ОСОБА_4 , був на чергових ротаціях позивачем було придбано нові меблі, техніку та предмети побуту. В тому числі до житла були завезені речі придбані позивачем до знайомства з відповідачем. Всі кошти, які позивач відкладала на навчання доньки та зарплата, яку отримувала, йшли на ремонт квартири, придбання меблів та інші витрати на сім`ю. У 2015 році, ОСОБА_4 придбав транспортний засіб PEVGEOT 605, д.н.з. НОМЕР_2 і в черговий раз їдучи на ротацію в зону АТО, обов`язок по сплаті боргу у розмірі 100 доларів США за машину, заборгованість по комунальних послугах, мала сплачувати позивач. 04.07.2015 року у подружжя народився син (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 15.07.2021 року. Потім ОСОБА_4 за власною заявою від 11.08.2016 року визнав батьківство ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим, внесені зміни до актового запису, відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 23.08.2016 року. Таким чином ОСОБА_5 стала офіційно членом сім`ї відповідача.

У 2016 році відповідач - ОСОБА_4 подав позов до Новозаводського районного суду міста Чернігова про визнання матері та брата - ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Це підштовхнуло ОСОБА_3 на шахрайські дії, приїжджала та влаштовувала сварки з ОСОБА_4 , з приводу чого останній неодноразово подавав заяви до поліції. Але до лютого 2016 року ОСОБА_3 ніяких претензій не мала, перешкод у проживанні ніхто їй не чинив, та наміру проживати в даній квартирі вона не виказувала, проти проживання сім`ї ОСОБА_4 не заперечувала, але потім почала вимагати гроші за безперешкодне користування квартирою.

Конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 припинився тоді, коли вони домовилися між собою, що гроші, які син буде заробляти, вкладатиме на облаштування побуту його матері в с. Павлівка Ріпкинського району, а взамін вона обіцяла виписатися з квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполь Донецької області під час чергового відрядження ОСОБА_4 в зону АТО, трапився нещасний випадок, в результаті якого він був поранений, а за результатами розслідування відкрито кримінальне провадження № 1-кп/266/221/21 у Приморському районному суді міста Маріуполя, де він є обвинуваченим. Згідно висновків спеціального розслідування групового нещасного випадку, що трапився 23.06.2017 року ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, тому перебував у різних лікарнях майже до жовтня 2017 року. Після отримання ним ІІ-ої групи інвалідності, сімейні витрати були покладені на дружину, оскільки ОСОБА_4 періодично працював офіційно та неофіційно, але ж всі зароблені кошти йшли на облаштування побуту його матері в с. Павлівка Ріпкинського району, яка хоча і обіцяла виписатись з квартири, про те досі не виписалась. Продавши машину, у квітні 2019 року, відповідач придбав інший транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_4 , на гроші, які позичив у батьків позивача, і не повернув їх досі.

В період з 02.07.2021 року по 11.07.2021 року, позивач з дітьми перебувала на відпочинку за кордоном, що підтверджується відмітками в паспортах громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , які повернувшись додому, не змогли потрапити до квартири, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 змінили вхідні замки.

За два тижні до відпочинку ОСОБА_4 влаштував дебош в присутності дитини, у зв`язку з чим викликалася поліція (талон-повідомлення єдиного обліку №36445).

На сьогоднішній день позивач разом з дітьми проживає у будинку її батьків. Позивач декілька разів зверталася до поліції з приводу даного примусового виселення для поновлення порушених прав на користування житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ( талони-повідомлення єдиного обліку № 43819, № 47604, № 49968).

Позивач вважає, що оскільки вони з донькою вселилися до житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , як члени сім`ї відповідача, до 02.07.2021 року вели спільне господарство, спірна квартира є їхнім постійним місцем проживання, тому набули рівного права користування жилим приміщенням разом з ОСОБА_4 . На підтвердження даної обставини працівниками КП «Новозаводське» було складено акт проживання особи без реєстрації. Тому просить визнати за нею право користування житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом надання ключів від квартири.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.09.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків.(а.с.44-45)

06.09.2021 року від представника позивача - Т.М. Веремій надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. (а.с.47-56)

20.09.2021 року від представника позивача - Т.М. Веремій надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.09.2021 року та надано суду уточнену позовну заяву. (а.с. 60-71).

Ухвалою Новозаводського районного суд міста Чернігова від 21.09.2021 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с.72-73)

21.10.2021 року представником Комунального підприємства «Новозаводське» подано пояснення по справі, в яких зазначено, що відповідно до акту про проживання особи без реєстрації, підписаного сусідами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 23.07.2021 року, місце постійного проживання позивачки в період з жовтня 2014 року до липня 2021 року є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Також вважає, що на основі доданих доказів до позовної заяви, акту постійного проживання особи без реєстрації за вище вказаною адресою, в свою чергу є підставою для визнання за ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню. (а.с.82-84)

04.11.2021 року відповідач ОСОБА_4 подав відзив по справі, у якому зазначає, що твердження позивачки не відповідають дійсним обставинам, оскільки позивачка почала вимагати від його матері - ОСОБА_3 та брата ОСОБА_8 виписатись з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , для приватизації вказаного житла. Згодом під її впливом, він подав позов до суду про втрату права користування вказаним житловим приміщенням ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . Позивачка створювала нестерпні умови для знаходження ОСОБА_3 у квартирі, коли та приїжджала. Одного разу це закінчилося нанесенням позивачкою ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Твердження позивачки щодо ненадання їй фінансової допомоги, після нещасного випадку в м. Маріуполі 23.06.2017 року, ґрунтуються на її особистих вимогах, оскільки в силу своїх обмежень ОСОБА_4 , наявності інвалідності ІІ групи, не міг задовольняти як раніше, фінансові потреби позивачки. Щодо викликів поліції, то описова частина пояснень позивача, на думку ОСОБА_4 , має неправдивий характер, сварка сталась на фінансовому підґрунті, тож поліція вислухавши пояснення, не знайшовши будь-яких порушень громадського порядку поїхала. Відповідач зазначає, що акт проживання особи без реєстрації жодним чином не встановлює її право на таке проживання. В тому числі вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження правомірного вселення її до квартири. Тому, враховуючи викладене відповідач ОСОБА_4 зазначає, що твердження позивачки не відповідають обставинам, а позов не підлягає задоволенню. (а.с.85-97)

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25.11.2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду. (а.с.116-117)

21.06.2022 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшла заява представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Коваленко-Зеленої О.М. про зупинення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України, що підтверджується копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_5 . (а.с.149-150)

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.06.2022 року провадження по справі зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення і справі. (а.с.151-154)

19.05.2023 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Веремій Т.М. про поновлення строку подання клопотання про об`єднання справ № 751/6293/21 та № 751/1700/22 в одне провадження, поновлення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство «Новозаводське» ЧМР, Управління (служба) у справах дітей ЧМР про визнання права та усунення перешкод у користуванні квартирою, та об`єднання цивільних справ № 751/6293/21 та №751/1700/22 в одне провадження. (а.с.165- 168)

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.05.2023 року провадження у справі поновлено, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. В задоволенні клопотання про поновлення строку для подання клопотання про об`єднання справ в одне провадження та об`єднання цивільних справ № 751/6293/21, № 751/1700/22 - відмовлено. (а.с.170-173)

10.08.2023 року до суду надійшла заява начальника Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради, в якому повідомляє, що станом 20.06.2023 року житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 - не приватизована. Зауважує, що акт про проживання особи без реєстрації від 23.07.2021 року було складено у відповідності до вимог Положення про порядок складання актів та видачі довідок щодо проживання громадян у місті Чернігові та в межах наданих підприємству повноважень з врахуванням норм Житлового та Цивільного кодексів України, в якому зазначена повна та достовірна інформація. (а.с.182-185)

Позивач в судове засідання не з`явилась. Про місце та час розгляду справи повідомлялася у законом встановленому порядку (а.с.180). Заяв та клопотань до суду не надходило.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала, з підстав визначених у позові, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся в законом встановленому порядку (а.с. 180). Заяв та клопотань до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Про місце та час розгляду справи повідомлялася у законом встановленому порядку (а.с. 179). Заяв та клопотань до суду не надходило.

Представник відповідачів в судове засідання не з`явилася. Про місце та час розгляду справи повідомлялася в законом встановленому порядку, підтверджується довідкою доставки документу в електронному вигляді (а.с. 177). Заяв та клопотань до суду не надходило.

Враховуючи обізнаність представника відповідачів про місце та час розгляду справи та беручи до уваги ч. 10 ст. 130 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засіданнябез участі відповідачів та їх представника.

Представник третьої особи на стороні позивача - Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов.

Представник третьої особи на стороні позивача - Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, в судове засідання не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у законом встановленому порядку, підтверджується довідкою доставки документу в електронному вигляді. ( а.с. 175) заяв та клопотань до суду не надходило.

Свідок по справі ОСОБА_12 ( сусід позивача) в судіовому засідання зазначив, що з 2014 року по 2021 рік позивачка ОСОБА_2 проживала разом з відповідачем - ОСОБА_4 у спірному житлі однією сім`єю та двома дітьми. Вказав, що після повернення в 2021 році позивачки з дітьми з відпочинку, ОСОБА_4 не впустив їх до спірної житлової квартири. В цей же день він відвіз її та дітей до помешкання її батьків, разом з її речами. ОСОБА_2 була шокована таким вчинком.

Свідок по справі ОСОБА_13 (сусідка позивача) в судовому засіданні повідомила, що стала проживати поряд з позивачкою з липня 2015 року, і з цього часу може підтвердити факт проживання позивачки у спірному житлі однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_4 , де вони вели спільне господарство. Відповідачки ОСОБА_3 , взагалі ніколи не бачила у спірному житлі. Після приїзду позивача з відпочинку 2021 році, вона не змогла потрапити у спірне житло, і до цього часу вона там не проживає.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи на стороні позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 2014 року по 2021 року позивач - ОСОБА_2 та відповідач - ОСОБА_4 проживали однією сім`єю у житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 11.11.2014 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції внесено відповідний актовий запис № 2378 (а.с.14). ІНФОРМАЦІЯ_5 у подружжя народився син - ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 видане відділом державної реєстрації актів цивільногостану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції від 09.07.2015 року. (а.с. 15), який зареєстрований за адресою спірного житла: АДРЕСА_1 , як зазначено у довідці про реєстрацію місця проживання особи, виданої 15.07.2021 року Управлінням адміністратиних послуг Чернігівської міської ради. (а.с. 28) 11.08.2016 року ОСОБА_4 власною заявою визнав батьківство доньки позивачки, на підставі якої було внесено зміни до актового запису про народження дитини, про ще свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень (а.с.19-20) та свідоцтво про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_6 від 23.08.2016 року (а.с. 18).

Також позивач звертає увагу на те, що до лютого 2016 року відповідач - ОСОБА_3 , претензій до проживання сім`ї за адресою спірного житла не мала, перешкод не чинила.

Позивач зазначає, що 02.07.2021 року по 11.07.2021 вона разом з дітьми - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 поїхала за кордон у відпустку, про що свідчать відмітки в закордонних паспортах (а.с. 13, 16, 22) та заява ОСОБА_4 про згоду на виїзд за кордон ОСОБА_14 ( а.с.17), про те повернувшись додому, до житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка була їх постійним місцем проживання, вони потрапити не змогли, адже відповідачі ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 змінили вхідні замки. На цій підставі позивач неодноразово зверталася до поліції, про це свідчить талон-повідомлення №36445 від 12.06.2021 року, № 43819 від 11.07.2021 року, № 47604 від 27.07.2021 року, № 49968 від 06.08.2021 року. (а.с.23-26) Довідкою № 10858 від 25.07.2021 року наданою на звернення ОСОБА_2 № 43819 від 11.07.2021, старшим інспектором СПДН ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, повідомляється, що в той період, коли позивачка ьула за кордоном, ОСОБА_4 змінив вхідні замки та подав на розлучення, а в письмових поясненнях останній зазначив, що дитину до квартири впускає, а дружину ні. (а.с.51) Довідкою № 11964 від 16.08.2021 року, наданою на звернення ОСОБА_2 № 49968 від 06.08.2021 року, ДОП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, повідомляється, що в ході проведення перевірки та спілкування з ОСОБА_4 , була проведена профілактична бесіда про недопущення антигромадської поведінки, від письмових пояснень відмовився, але зазначив, що буде дотримуватися діючого законодавства. (а.с.52)

Крім того позивач зверталася до відповідачів з досудовою вимогою від 27.07.2021 року про поновлення порушених прав на користування житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом надання ключів від вхідних дверей даної квартири.

Відповідно до акту про проживання особи без реєстрації від 23.07.2021 року, виданого Комунальним підприємством "Новозаводське" Чернігівської міської ради Відділом з обслуговування житлового фонду № 3, громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в період з жовтня 2014 року по 02 липня 2021 року. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований з 25.08.2015 року та проживав за даною адресою до 02.07.2021 року. Дана інформація записана зі слів заявниці та свідків, в тому числі на основі наданих документів. (а.с.31)

Згідно ст. ст. 1, 6, 9, 61 Житлового Кодексу України, ст. 29 Цивільного Кодексу України, місцем постійного проживання особи є житлове приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, у випадках передбачених ст. 71 ЖК України.

Згідно положень ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Пунктом 4 ст. 31 ЦК України гарантовано, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження (ст. ст. 2, 3 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні).

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 15 Постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Крім того, Конституційний суд України в мотивувальній частині рішення від 14.11.2001 року в справі №1-31/2001 №15-рп/2001 зазначив, що право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави є невід`ємним правом кожної людини, яке закріплене також ч. 1 ст. 13 Загальною Декларацією прав людини від 1948 року, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 1966 року, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року та іншими міжнародно-правовими актами.

Згідно пункту 1 статті 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У статті 6 Конівенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція), яка в силу приписів ч. 1 ст. 9 Конституції України застосовується судами України як частина національного законодавства, закріплено право на справедливий суд.

У пункіт 36 рішення від 18.11.2004 року у справі "Прокопович проти Росії", Європейський суд з прав людини визначив, що концепція "житла" за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або у встановленому законом порядку. "Житло" - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце проживання "житлом", що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання.

Таким чином встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушення прав на повагу до житла.

Згідно до ч. 4 ст. 9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, зумовлені недопущенням порушення права малолітньої дитини на проживання її у спірному житлі разом з матір`ю, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право користування житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідним усуненням перешкод у користуванні нею.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 274-279, 354 ЦПК України, ст. ст. 9, 65 ЖК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, Комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради про визнання права на користування та усунення перешкод у користуванні квартирою - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право користування житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом надання ОСОБА_2 ключів від квартири з адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомо, на користь позивача - ОСОБА_2 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь позивача - ОСОБА_2 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засідання було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справ без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомо).

Відповідач: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, (адреса: 14017, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, буд. 19, ЄДРПОУ ).

Третя особа: Комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради (адреса: 14017, м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. 15, ).

Повний текст рішення суду виготовлений 31.08.2023 року.

Суддя О. Г. Деркач