Справа № 450/1441/23 Провадження № 2/450/906/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого - судді Данилів Є.О.,

секретаря судового засідання Ориняк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про (предмет позову): розірвати шлюб, що укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 07.07.2007 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1468

визначити місце проживання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_1

підстава позову (позиція позивача): сторони зареєстрували шлюб 07.07.2007 року. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Дитина проживає з позивачем в АДРЕСА_1 . Як вбачається з позовної заяви спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини відсутній, після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з позивачем.

позиція відповідача: у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

25.04.2023 року ухвала про відкриття провадження у справі.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.07.2007 року видно, що сторони зареєстрували шлюб 07.07.2007 р. у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1468.

Від шлюбу у сторін є дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 14.02.2008 року).

Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сім`ї стали неможливим. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно і всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у засіданні, як правило, обох сторін, уживати заходів до примирення подружжя. Рішення суду про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам законності та обґрунтованості. При цьому законність і обґрунтованість рішення визначається не тільки дотриманням судом норм процесуального права при розгляді цивільних справ, а й виконанням судом вимог матеріального права, що регулює правовідносини сторін, а саме особисті немайнові права та обов`язки подружжя.

При вирішенні цього спору суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 3,4 ст. 56 СК України).

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач категорично заперечує проти збереження їх сім`ї та наполягає на розлученні, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї сторін на позивача при наявності його категоричного заперечення цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем в частині розірвання шлюбу підставні та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини суд зазначає наступне.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 14 лютого 2008 року Солонківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області стверджується, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 23.05.2017 року, місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

Відміткою у паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області 02 листопада 2007 року, стверджується, що місце проживання позивача зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності між сторонами спору щодо місця проживання дитини, суду не надано, у зв`язку з чи в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 247, ст. 259, 263 265 ЦПК України, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110, 112, 113 СК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Розірвати шлюб, що укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 07.07.2007 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1468

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , відмовити.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити у відділ ДРАЦС у місті Львові ЗМУ Міністерства юстиції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. понесених нею судових витрат за сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 26.06.2023 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

СуддяЄ. О. Данилів