Справа № 357/9658/22
Провадження № 2/357/2357/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року представник Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за надані послуги в розмірі 42 805 грн. 37 коп., за період з 01.03.2016 року по 01.09.2022 року, сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів - 9 775 грн., три відсотки річних в розмірі - 3547 грн.70 коп. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я відповідача ОСОБА_3 за період з 01.03.2016 року по 01.09.2022 року рахується заборгованість за надані позивачем послуги в розмірі 42 805 грн. 37 коп. В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги відповідачами не виконуються.

28.11.2023 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначено справу до розгляду (а.с.25).

25.01.2023 року Білоцерківський міськрайонний суд ухвалив заочне рішення в даній справі про повне задоволення позовних вимог.

16.06.2023 року відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сологуб А.М., звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 25.01.2023 року по справі № 357/9658/22.

21.06.2023 року відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рашкова В.В., звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 25.01.2023 року по справі № 357/9658/22.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року було об`єднано зави про перегляд заочного рішення в одне провадження, присвоївши їм спільний судовий номер 357/9658/22 (провадження 2-п/357/27/23).

04 липня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд постановив ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення та скасував заочне рішення суду від 25 січня 2023 року по даній справі за позовом КП БМР «Білоцерківтепломережа» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення; призначив справу до розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін на 25.07.2023 року.

25.07.2023 року від представника КП БМР «Білоцерківтепломережа» надійшло ряд клопотань: про приєднання до матеріалів справи письмових доказів; про закриття провадження по справі в частині вимог до одного із відповідачів, який помер; про зміну предмета позову (а.с.113-116, 117,118, 121-123).

25.07.2023 року представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Рашкова В.В., подала відзив по справі (а.с.124-127).

25.07.2023 року представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Сологуб А.М. подав відзив по справі (а.с.132-135).

Ухвалою суду від 25.07.2023 року було закрито провадження у справі за позовом КП БМР «Білоцерківтепломережа» в частині позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення боргу (а.с.141).

15.08.2023р., 21.08.2023 року від представника КП БМР «Білоцерківтепломережа» надійшла відповідь на відзив (а.с. 154-157).

Заперечуючи позов, представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Рашкова В.В., у відзиві від 25.07.2023 року зазначила, що ОСОБА_1 ніколи не проживав за адресою : АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та з 10.02.2022 року. Адвокат вказала на відсутність договірних відносин між сторонами, оскільки позивачем не надано письмовий договір, та позивачем не доведено жодним доказом приєднання відповідачів до публічного договору приєднання, що слугувало б підставою для надання послуг і оплати цих послуг. Крім того, відповідачі не є власниками квартири, відсутні докази в підтвердження права користування відповідачами квартирою. Сам по собі розрахунок заборгованості не слугує підставою для стягнення з відповідачів заборгованості. А також, при вирішенні даного спору, адвокат просила застосувати строки позовної давності, та відмовити в позові повністю.

Заперечуючи позов, представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Сологуб А.М., 25.07.2023 року подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що відповідач ОСОБА_2 не погоджується з сумою боргу, оскільки наданий позивачем розрахунок, не може бути належним доказом. Представник відповідача вказав на пропущені строки позовної давності щодо даних вимог. Представник відповідача ставить під сумнів розрахунок заборгованості та вважає сумнівним розрахунок 3 % річних і інфляційних нарахувань. Представник відповідача вказує на відсутність договірних відносин між сторонами. В квартирі, яка неприватизована, значиться зареєстроване місце проживання інших осіб, а тому відповідачами у справі мають бути ще й ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які відповідно до витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади зареєстровані в даному помешканні та є неповнолітніми, опікуном ОСОБА_6 є ОСОБА_7 , тому існує необхідність залучення до розгляду справи в якості 3- ої особи Служби у справах дітей.

25.07.2023 року представник КП БМР «Білоцерківтепломережа», до початку розгляду справи по суті, уточнила та збільшила позовні вимоги, просила суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, за період з 01.03.2016 р. по 01.07.2023 року в розмірі 52 476 грн.22 коп., а також, стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» суму, що виникла внаслідок інфляційних процесів - 9 775,00 грн. та 3 % річних 3547,70 грн. за період з 01.03.2016 року по 21.02.2022 року, судові витрати по справі в розмірі 2481 грн. Представник позивача зазначила, що користуючись своїм диспозитивним правом, позивач пред`явив позов лише до повнолітніх мешканців квартири та не бажає позиватися до дітей.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні уточнений позов підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Рашкова В.В., в судовому засіданні 04.09.2023 року позов не визнала.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Сологуб А.М. в судовому засіданні 04.09.2023 року позов не визнав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» по квартирі АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_2 , у відповідності до розрахункового листа абонента, рахується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування перед КП БМР «Білоцерківтепломережа», за період з 01.03.2016 р. по 01.07.2023 року, на загальну суму 52 476 грн.22 коп. (а.с.122,123).

Позивач провів розрахунок суми на яку збільшилась вказана заборгованість внаслідок інфляційних процесів - 9 775,00 грн., та 3 % річних - 3547,70 грн. за період з 01.03.2016 року по 21.02.2022 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно сформованих станом на 21.02.2022 року (а. с. 7) по квартирі АДРЕСА_3 , за вказаними параметрами запиту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. Судом встановлено, що зазначена квартира не перебуває у приватній власності громадян.

Відповідно до наявних у справі відомостей з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , зареєстровані за вказаною вище адресою (а.с.22 -24).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , від 25.05.2023 року (а.с.70).

З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2022 року на адресу відповідачів було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити в добровільному порядку, яка залишилася без задоволення (а.с. 6).

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Згідно частини першої статті 9 даного Закону - споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки.

Встановлено, що за вищевказаною адресою поивачем були надані послуги в повному обсязі та належної якості. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів на адресу підприємства не надходило. Відповідачі зобов`язані оплатити надані послуги, а у разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання.

Судом встановлено, що станом на час розгляду даної справи судом, відповідачі не ставили позивача до відома, що вони не є споживачами послуг за адресою: кв. АДРЕСА_3 . Так само відсутні докази, що відповідачі відмовилися укласти договір на споживання послуг, що надаються позивачем, або не приєдналися до публічного договору.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.02.2018 у справі № 462/6393/15-ц.

Відповідно до п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Пунктом 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії встановлено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. (п.36,37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

А тому, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідачів є своєчасна оплата отриманих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів.

Згідно ч.1,2 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

В даному випадку, судом встановлений факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг КП БМР «Білоцерківтепломережа» підтверджується матеріалами справи.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 р. по справі №127/15672/16, зазначено, що статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач просив стягнути з відповідачів суму інфляційний втрат в розмірі - 9 775,00 грн., та 3 % річних - 3547,70 грн., починаючи з 01.03.2016 року, оскільки має місце прострочення відповідачами грошового зобов`язання. Позивач розрахував суми згідно ст. 625 ЦК України станом на 21.02.2022 року, тобто до початку воєнного стану в державі.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо позиції відповідачів про відмову в задоволенні позовних вимог в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності, то слід зазначити наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, згідно з вимогами статті 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи заяву відповідачів про застосування позовної давності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.10.2019 р. по 01.07.2023 року, та компенсаційних втрат, передбачених ст. 625 ЦК України, а саме індексу інфляції та 3 відсотків річних, за період часу з 01.10.2019 р. по 21.02.2022р.

Отже, суд вважає за можливе, в рамках даного позову застосувати положення про строк позовної давності, та оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом в жовтні 2022 року, то підлягає до задоволення вимога позивача за останні три роки, на суму 44476,33 грн. (основний борг 35444, 75 грн., /період з жовтня 2019 р. по 01.07.2023 року/; 3% річних 2450,84 грн; інфляційні витрати - 6580,74 грн. / період 01.10.2019 р. по 21.02.2022р./

При цьому, суд зазначає, що в період встановленого Кабінетом Міністрів України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, позивач /юридична особа/ не припиняв свою діяльність, звертався до суду з позовами та мав об`єктивну можливість захистити свої права і інтереси в даному спорі, за інший період, починаючи з березня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2 481,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 2424, яке міститься у матеріалах справи, та оскільки позов задоволено на 84,75 % (44476,33 грн. х 100 : 52 476,22 грн.), судовий збір слід стягнути з відповідачів в розмірі 2102,65 грн. (2 481,00 грн. х 84,75 % : 100), по 1051, 32 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 223, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, за період з 01.10.2019 р. по 01.07.2023 року в сумі 35444 грн. 75 коп. та суму, що виникла внаслідок інфляційних процесів - 6580,74 грн. і 3 % річних 2450,84 грн., всього до стягнення : 44476 грн. 33 коп. (сорок чотири тисячі чотириста сімдесят шість гривень тридцять три копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2102,65 грн., тобто по 1051, 32 грн. з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 08.09.2023 року

Суддя О. Я. Ярмола