Справа № 471/1086/23
Провадження №2-з/471/11/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2023 р. смт. Братське

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське заяву ПП «Спілка приватних паїв «Куйбишева» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В

Приватне підприємство «Спілка приватних паїв «Куйбишева» звернулося до Братського районного суду Миколаївської області із заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії із земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0197, площею 5,2805 га, спрямовані на зміну орендаря, збір врожаю ПП ССПП «Куйбишева», обробку земельної ділянки.

В заяві про забезпечення позову заявник вказує на те, що відповідно до додаткової угоди від 28.11.2011 року ППССПП «Куйбишева» користується земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0197, площею 5,2805 га, яка належить ОСОБА_1 строк дії договору становить 20 років, тобто до 2031 року.

04.09.2023 року невстановлена особа, шляхом вільного доступу, перебуваючи на земельній ділянці розташованій на відстані близько 2 км від с. Обухівка, Вознесенського району, Миколаївської області, умисно, таємно в умовах воєнного стану намагалися викрасти урожай соняшника 2023 року. Як було встановлено, 21.07.2023 року ОСОБА_1 передав вказану ділянку за договором оренди ТОВ «Злагода 2019». Заявник вважає, що вказаний договір є недійсним, тому 08.09.2023 року звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 21.07.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Злагода 2019». У зв`язку з чим вважає за необхідне заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти дії, спрямовані на зміну орендаря, збір врожаю ППССПП «Куйбишева», обробку земельної ділянки. Невжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на протиправні дії ОСОБА_1 , на думку заявника, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновити порушені права та інтереси позивача у разі задоволення заявленого позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову з доданими документами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; шляхом заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За приписами ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 4 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник просить суд заборонити ОСОБА_1 вчиняти дії, спрямовані на зміну орендаря земельної ділянки, що на думку суду є належним способом забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів в подальшому може призвести, у разі укладання нових договорів оренди, до необхідності залучення нових сторін до участі у справі, та як наслідок, затягування строків розгляду справи.

Що стосується вимог щодо заборони відповідачу ОСОБА_1 проводити дії щодо збору врожаю та обробітку земельної ділянки то забезпечення позову у такий спосіб у заяві заявником не обґрунтовано, не зазначено, яким чином незабезпечення позову у такий спосіб буде перешкоджати виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Заявник в заяві про забезпечення позову вказує на те, що «04.09.2023 року невстановлені особи умисно, таємно в умовах воєнного стану намагалися викрасти урожай соняшника 2023 року». При цьому в заяві посилається на те, що він є законним користувачем даної ділянки, згідно додаткової угоди до договору оренди. Також зазначено, що земельна ділянка за довговором оренди від 21.07.2023 року передана в користування іншій особі-ТОВ «Злагода 2019». Таким чином, зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що належну відповідачу ОСОБА_1 земельну ділянку він передав у користування іншим особам, отже доказів того, що саме ОСОБА_1 має намір проводити дії щодо збору урожаю або обробітку землі в заяві про забезпечення позову не наведено. За такого, підстави для забезпечення позову в такий спосіб відсутні.

Отже, дослідивши заяву про забезпечення позову, слід дійти висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150, 151 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В

Заяву ПП «Спілка приватних паїв «Куйбишева» про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії із земельною ділянкою з кадастровим номером :05:000:0197, площею 5,2805 га, спрямовані на зміну орендаря.

В іншій частині у задоволенні заяви-відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

СуддяІ.Б. Гукова