КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

13.09.23 справа № 133/1432/23

провадження № 2/133/755/23

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_2 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_2 на підтвердження права власності на земельну частку (пай), що належала на праві власності ОСОБА_3 ; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

11.08.2023 через канцелярію суду позивачем, одночасно із заявою про зміну позовних вимог, було надано заяву про забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2.3795га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :06:004:0232, що розташована за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, Махнівська сільська рада, яка зареєстрована на праві власності на ОСОБА_2 до завершення розгляду справи по суті.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може призвести до ускладнення захисту її прав та до неможливості виконання рішення суду по даній справі у разі задоволення її позову, оскільки на даний час ОСОБА_2 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, реалізувала її виділення в натурі та оформила за собою право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :06:004:0232, площею 2,3795га, а тому будучи власником вказаної земельної ділянки може відчужити її іншим особам.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, прийшов до такого висновку.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арештук на майно.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Згідно позову позивач просить визнати недійсним заповіт складений від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та свідоцтво про право на спадщину за вказаним заповітом на підтвердження права власності на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_3 .

У подальшому позивач подала заяву про зміну предмета позову, у якій просить, зокрема, визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку та витребувати її у ОСОБА_2 ..

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке знаходиться в матеріалах справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма "Мрія" с. Комсомольске Козятинського району Вінницької області, яке належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0069908 ОСОБА_4 , яка відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу І.О. Барською 07.12.2021, вбачається, що ОСОБА_2 отримала вказане свідоцтво про право на спадщину, яка складається із права на земельну частку (пай), розміром 2,98 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колективній власності Агрофірма «Мрія», с. Махнівка, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 .

09 травня 2023 року Рішенням Махнівської сільської ради Хмільницького району 29 позачергової сесії 8 скликання, ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,3795 га кадастровий номер :06:004:0232 на території Махнівської сільської територіальної громади, за межами населеного пункту (с.Марківці).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.08.2023, за ОСОБА_2 26.06.2023 зареєстровано право власності на земельну ділянку :06:00:0232, площею 2,3795 га.

Із інформації Державного земельного кадастру від 10.08.2023 вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером :06:00:0232, площею 2,3795 га розташована на території Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, на праві власності належить ОСОБА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2023, спірна земельна ділянка перебуває у власності відповідачки.

Таким чином, суд вважає, що між сторонами дійсно виник спір щодо земельної ділянки площею 2,3795 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Махнівської сільської ради Хмільницького району, Вінницької області, кадастровий номер :06:00:0232.

Встановлено, що на даний час вказана вище земельна ділянка знаходиться у володінні відповідача ОСОБА_2 , за даними ДЗК - не обмежена у використанні та необтяжена. Таким чином, заходи забезпечення позову, про які просить заявник, пов`язанні з предметом спору. На думку суду, правові наслідки їх застосування не призведуть до невиправданих і надмірних обмежень прав відповідача. Однак їх незастосування може спричинити відчуження земельної ділянки, оскільки на час розгляду заяви про забезпечення позову відповідач має повне право розпоряджатися земельною ділянкою. Таке імовірне відчуження значною мірою ускладнить або навіть унеможливить повернення спірної земельної ділянки законному власнику, якщо за рішенням суду заявники будуть такими визнані і їх позов буде задоволено. Заходи забезпечення позову є тимчасовими, їх дія пов`язана з перебуванням справи у провадженні суду та обмежена встановленими статтею 158 ЦПК України часовими межами.

За таких обставин, на думку суду, існує наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому заявлені заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами.

З огляду на наведене, проаналізувавши заяву про забезпечення позову, беручи до уваги заявлені позовні вимоги, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, зважаючи на наявність загрози утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154, 157 ЦПК України, суддя,-

постановила:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, площею 2.3795 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :06:004:0232, що розташована за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, Махнівська сільська рада, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали про забезпечення позову три роки з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 13.09.23