Справа № 131/935/21
Провадження № 2/131/53/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Болотової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

До Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Позивач вказав, що 11 квітня 2021 року біля 14:00 год. в с. Яструбинці, Гайсинського району, Вінницької області, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Audi 80, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Шкільній, напроти будинку №10, де проживає ОСОБА_1 , не впорався з керуванням та здійснив наїзд на ОСОБА_1 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку СМЕ відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, який керував власним автомобілем марки Audi 80 д. н. НОМЕР_2 .

По даному факту Гайсинським РУП ГУНП у Вінницькій області 22.04.2021 було розпочато кримінальне провадження №0000129 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

31 травня 2021 року слідчим СВ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Ковалевською О.І., прийнято рішення про закриття кримінального провадження, в зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 , ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (отримання ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень) та направлено постанову до Гайсинського РУП ГУНІ у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності щодо порушень правил дорожнього руху та за керування транспортним засобом із посвдченням водія, термін дії якого закінчився.

Так, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , було завдано майнової та моральної шкоди.

З цих підстав позивач звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду у сумі 15985,26 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2021 року ( суддя Балтак Д.О.) провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 липня 2022 року ( суддя Балтак Д.О.) підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Наказом Іллінецького районного суду Вінницької області №59-к від 05 жовтня 2022 року суддю Іллінецького районного суду Балтака Д.О. увільнено з роботи з 05 жовтня 2022 року у зв`язку з призовом на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану, тому останній виключений з автоматичного розподілу справ між суддями Іллінецького районного суду Вінницької області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Іллінецького районного суду Вінницької області від 18 жовтня 2022 року головуючим суддею визначено Олексієнка О.Ю.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2022 року суддею Олексієнком О.Ю. справу прийнято до свого провадження та призначено її розгляд за загального позовного провадження.

05 жовтня 2021 року до Іллінецького районного суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_4 , в якому останній вказав, що позовна заява ОСОБА_1 про відшкодування з ОСОБА_2 шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою не обґрунтована, безпідставна та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, посилаючись на розпочате 22.04.2021 року Гайсинським РУП ГУНП у Вінницькій області кримінальне провадження № 0000129 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, неправильно виклав обставини ДТП, що мало місце 11 квітня 2021 року в с. Яструбинці по вул. Шкільній Гайсинського району при керуванні ОСОБА_2 автомобілем «Audi 80» д.н.з. НОМЕР_1 .

Внаслідок такого невірного викладення обставин події, що містяться в постанові слідчого СВ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Ковальської О.І. від 31.05.2021 року про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, посилання позивача ОСОБА_1 на ст. ст. 1166, 1187, 1195 ЦК України щодо відповідальності ОСОБА_2 за заподіяну ОСОБА_1 шкоду, безпідставне.

Своєї вини ОСОБА_2 в скоєнні ДТП не визнає, оскільки ОСОБА_5 сам спровокував це ДТП, виставивши мотоцикл перед його автомобілем. Крім цього, тілесних ушкоджень, які б давали підставу для притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у нього не було».

Тому, при таких обставинах ДТП відповідальність ОСОБА_2 , як володільця джерела підвищеної небезпеки за заподіяну шкоду виключається.

Посилання ОСОБА_1 позовній заяві на заведене 22.04.2021 року за фактом ДТП кримінальне провадження № 0000129 за ч. 1 ст. 286 КК України також безпідставне, оскільки це кримінальне провадження було заведено незаконно, так як у ОСОБА_1 не було середньої тяжкості тілесних ушкоджень, необхідних для заведення кримінального провадження за цією статтею.

Крім цього, постановою слідчого СВ Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області від 31.05.2021 року вказане кримінальне провадження закрито за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідач також вважає безпідставним та необгрунтованим посилання позивача у позовній заяві на притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності з долученням до позову протоколу серії ДПР 18 № 222786 від 18.06.2021 року про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , оскільки постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 06.09.2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито.

Обґрунтування майнової шкоди, пов`язаної з придбанням медичних препаратів для відновлення стану здоров`я ОСОБА_1 , зазначене в позовній заяві фіскальними чеками, також вважає безпідставним.

Так, згідно висновку СМЕ № 51 від 07.05.2021 року внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лівої гомілки, правого ліктьового суглобу, забою м`яких тканин та синця в ділянці лівого колінного суглобу з переходом на гомілку.

Долучені ж до позовної заяви як докази фіскальні чеки містять найменування ліків, які не підтверджені лікарськими призначеннями для ОСОБА_1 , а тому дані фіскальні чеки не можуть бути визнані судом належними та допустимими доказами.

Необґрунтовані та безпідставні посилання позивача на заподіяння майнової шкоди, пов`язаної з втраченим заробітком за основним місцем роботи ОСОБА_1 та витрати пов`язані з транспортом з долученням до позову довідки про тимчасову непрацездатність, відомостей по рахунку з паливної картки № НОМЕР_3 мережі «ОККО» ОСОБА_1 .

Так, долучена до справи довідка № 78 про тимчасову непрацездатність не містить будь - яких відомостей щодо лікування ОСОБА_1 та підстав звільнення його від роботи в зазначенні у ній дати, що викликає обґрунтовані сумніви в її належності та достовірності.

Дані відомості по рахунку з паливної картки ОСОБА_1 щодо здійснених заправок ОСОБА_1 зазначеною кількістю пального, не свідчать про його витрати на пальне, що пов`язані з поїздками з приводу лікування чи поїздок до правоохоронних органів, оскільки це іншими доказами не доведено.

Також безпідставні відшкодування зазначеної в позовній заяві моральної шкоди в сумі 10000 грн. та судових витрат 7600 грн., пов`язаних з правничою допомогою, оскільки страждання позивача, переживання, втрата працездатності, неможливість ведення звичайного способу життя та інше, необгрунтовано належними і достовірними доказами.

Витрати ж на професійну правничу допомогу згідно ст. 137 ЦПК України, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до вищевикладеного відповідач вважає, що позовна заява ОСОБА_1 про відшкодування з ОСОБА_2 шкоди, заподіяної дорожньо - транспортною пригодою, безпідставна і задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві.

У ході судового розгляду в першому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заперечив щодо позовних вимог. При цьому, в наступні судові засідання судового розгляду не з`являвся, не надавши належні та допустимі докази про причини неявки. Тому, враховуючи зазначенні обставини судом подальший розгляд справи проводився у відсутність відповідача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Так, судом установлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, від 22 квітня 2021 року, 21.04.2021 до чергової частини Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, надійшла заява ОСОБА_1 , про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно, даної заяви 11 квітня 2021 року біля 14:00 год. в с. Яструбинці, Гайсинського району, Вінницької області, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Audi 80, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Шкільній, напроти будинку №10, здійснив наїзд на ОСОБА_1 , спричинивши останньому тілесні ушкодження.

Постановою про закриття кримінального провадження від 31 травня 2021 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000129, від 22 квітня 2021 року закрито у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 ККУ (а.с.12-13).

Згідно вищевказаної постанови також постановлено вирішити питання щодо складання відповідного протоколу в межах КУпАП відносно ОСОБА_2 за фактом порушень правил дорожнього руху.

17.06.2021 інспектором Гайсинського РУП Верцабою Д.С. відносно ОСОБА_2 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 06 вересня 2021 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, закрито внаслідок закінчення на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП (а.с.58)

Так, відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У той же час, судом враховано, що закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Із вказаних вище і досліджених судом під час розгляду справи доказів вбачається, що непритягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності мало місце не у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, що не є підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Однак, відповідачем не було надано належних доказів щодо відсутності його вини у ДТП.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Судом також враховано, що цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки відрізняється від загальних підстав відповідальності тим, що передбачає її настання незалежно від вини заподіювача шкоди.

Так, відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Керування автомобілем є діяльністю, пов`язаною з використанням джерела підвищеної небезпеки, а відповідач, як особа, яка здійснює керування, відповідає за шкоду, задану іншому транспортному засобу незалежно від наявності або відсутності його вини.

Згідно із ч.2. ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 ст.1187 ЦК України містить лише два виключення, які звільняють водія від відшкодування шкоди. Так, зокрема, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих сторонами доказів, при вчиненні ДТП відповідач не знаходився під впливом непереборної сили, як і не встановлено умислу водія іншого автомобіля на завдання шкоди своєму транспортному засобу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що невстановлення судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення у діях відповідача вини у вчиненні ДТП не звільняє його від цивільно-правової відповідальності, передбаченої ст.1187 ЦК України.

Так, відповідно до висновка судово-медичного експерта ОСОБА_6 від 07.05.2021, який проведений за постановою слідчого Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лівої гомілки, правого ліктьового суглобу; забою м`яких тканин та синця в ділянці лівого колінного суглобу з переходом на гомілки. Дані ушкодження могли виникнути від дії тупого твердого предмету, в термін та при обставинах на які вказує ОСОБА_7 .

Згідно довідки про тимчасову непрацездатність №78 комунального підприємства «Дашівська амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Дашівської селищної ради від 12.04.2021 по 27.04.2021 ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні, з діагнозом «невиробничі травми».

Так, у відповідності з ч. 1ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно п.19 Постанови №6 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року, при вирішенні вимог, щодо компенсації додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Згідно фіскальних чеків аптеки ПП «Конекс» №18, від 12.04.2021, на суму 111,30 грн. та ТОВ «Подорожник Вінниця» №40906, від 11.04.2021, на суму 293,80 грн. (а.с. 21), рахунку-фактури № Ц1-Рз-0007047 ТОВ «ЦНП» Аптека, від 22 квітня 2021 року на суму 2658,80 грн. (а.с. 22), рахунку-фактури № Ц1-Рз-0007045 ТОВ «ЦНП» Аптека, від 12 квітня 2021 року на суму 1554,70 грн. (а.с. 23), рахунку-фактури № Ц1-Рз-0007047 ТОВ «ЦНП» Аптека, від 17 квітня 2021 року на суму 808,54 грн. (а.с. 24) позивачем підтверджуються витрати на лікування.

А тому, зважаючи, що позивачем надано докази, що підставою лікування у квітні 2021 року є наслідки отриманих травм, тож вимоги, щодо відшкодування витрат на лікування, суд вважає доведеними. При цьому, визначаючи їх розмір суд виходить із відповідності наданих чеків на придбання ліків.

Таким чином, враховуючи викладене суд, приходить до висновку, що витрати, викликані ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 , згідно зі ч. 1 ст. 1195 Цивільного кодексу України підлягають стягненню з ОСОБА_2 в сумі 5427,14 грн.

Щодо компенсації додаткових витрат пов`язаних з транспортом слід зазначити, що позивачем доведено лише витрату на придбання пального від 23.04.2021, що підтверджується відповідною копією чеку від 23.04.2021, оскільки вказані витрати були зумовлені проходженням ОСОБА_1 судово-медичної експертизи. Однак, інші копії чеків, які надані позивачем до позовної заяви щодо придбання пального, не знайшли свого підтвердження в судовому розгляді, як доказ додаткових витрат.

З приводу позовних вимог позивача щодо стягнення матеріальної шкоди щодо втраченого заробітку в наслідок отримання тілесних ушкоджень при ДТП слід зазначити наступне.

Так, відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_1 , останній 07 травня 2019 року прийнятий на посаду електрогазозварювальником третього розряду, на дільницю №2 в ТОВ «Управління Будівництва «Закордонмонтажспецбуд», 14 червня 2021 року звільнений за власним бажанням (а.с. 17).

Згідно ч. 1,3 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності

До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку.

Відповідно відповіді ТОВ «УБ «Закордонмонтажспецбуд» № 230, від 09 липня 2021 року (а.с. 19), на адвокатський запит адвоката Менчука М.В., Бодяк В.В. станом на 09 липня 2021 року в ТОВ «УБ «Закордонмонтажспецбуд» не працює, звільнився за власним бажанням, згідно наказу про звільнення з роботи №35-к, від 14 червня 2021 року. За квітень 2021 року ОСОБА_1 було нараховано 4700,00 грн. заробітної плати, оскільки останній за період з 12 квітня 2021 року по 01 травня 2021 року надав довідку про тимчасову непрацездатність №78 комунального підприємства «Дашівська амбулаторія загальної практики-сімейної медицини» Дашівської селищної ради (а.с. 20), що не підлягає оплаті.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_1 за основним місцем роботи в лютому 2021 року отримав 13860 грн. заробітної плати, за березень 14179 грн. відповідно.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 втрачений заробіток недоотриманої заробітної плати за квітень 2021 року, в сумі 7843 грн. 20 коп. внаслідок перебування останнього на амбулаторному лікуванні отриманих тілесних ушкоджень спричинених ДТП.

Щодо вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди суд виходить до наступного.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 58-59 ЦПК України.

Згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, Позивач зазначив, що дорожньою пригодою з вини відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних наслідках немайнового характеру, моральних стражданнях та переживаннях за стан здоров`я, втратою працездатності та як наслідок позбавлення можливостей вести звичайний спосіб життя.

Так, згідно пояснень позивача наданих в судовому засіданні, останній вказав, що ОСОБА_2 після вчинення ДТП пообіцяв відшкодувати всю матеріальну шкоду, однак цим самим ввів в оману ОСОБА_1 . Дана обставина змусила позивача у подальшому звернутись в правоохоронні органи за фактом вчинення ДТП, після чого процесуальні дії в кримінальному провадженні суттєво вплинули на його душевний стан.

З огляду на викладене та враховуючи, що тілесні ушкодження ОСОБА_1 отримані в результаті дій Відповідача, а це у будь-якому разі призводить до душевних страждань, пов`язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення здоров`я або інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав, то суд вважає за можливе з урахуванням обставин справи та доводів Позивача про заподіяння йому моральної шкоди, стягнути з Відповідача на користь Позивача враховуючи вимоги розумності та справедливості грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представник позивача надав до суду заяву згідно якої просив стягнути із відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7600,00 грн., та докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, а саме: відповідно Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за договором № LE-2-М про надання юридичної допомоги, від 22.04.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та АО «ВІНПАРТНЕРС» в особі керівника, адвоката Слізака Н.Р., загальна вартість виконаних робіт становить 7600,00 грн.(а.с.28).

З огляду на викладене суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7600,00 грн.

Крім того, з відповідача слід стягнути 908.00 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 83, 141, 263, 264, 265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, Суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 270, 14 (двісті двадцять сім тисяч триста десять) гривень матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7600.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , 908.00 грн. судового збору в дохід держави.

Повний текст рішення складено 08 вересня 2023 року.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники провадження:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер невідомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: