Провадження № 2/204/810/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

28 серпня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючої судді ЧудопаловоїС.В. . за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

представник позивача адвокат Лимаревої Н.С.

представника відповідача Варданян Г.С.

третьої особи ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якої діє представник адвокат Лимарева Неля Анатоліївна (адреса знаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 12, оф. 16, м. Дніпро) до Східного офісу Держаудитслужби Державна аудиторська служба України (адреса знаходження: вул. Антоновича Володимира, 22, корп. 2, м. Дніпро), треті особи: Апарат Верховної Ради України (адреса знаходження: вул. Грушевського, 5, м. Київ, 01008), Державна аудиторська служба України (адреса знаходження: вул. П. Сагайдачного, 4, м. Київ, 04070), Департамент житлового господарства Дніпровська міська Рада (адреса знаходження: вул. Воскресенська, буд. 16, м. Дніпро, 49000)про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання незаконною бездіяльність Східного офісу Держаудитслужби щодо відсутності дій з його боку по ініціюванню безоплатної передачі об`єкта державного майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 у комунальну власність Дніпровської міської територіальної громади та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що з 1994 по 2011 рр. проходила службу у Контрольно ревізійному управлінні у Дніпропетровській області та їй у 2007 році надано службове приміщення по АДРЕСА_1 . З 10.04.2007 року разом з іншими членами сім`ї, а саме з донькою ОСОБА_3 проживає у вказаній вище квартирі. 17.06.2017 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 11.04.2017 року № 216 видано ордер на право зайняття житлового приміщення. За дозволом Державної фінансової інспекції (яка з 2011 року була правонаступником Контрольно ревізійного управління) від 05.01.2015 № 25-18/4-2015, Дніпропетровською міською радою розглянуто клопотання Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області від 08.11.2016 та прийнято рішення від 11.04.2017 № 216 про виключення з числа службових приміщень однокімнатної квартири АДРЕСА_3 .Вважає, що вона має усі правові основи приватизації зазначеної вище квартири, її подальшого використання і утримання нею та членами її сім`ї, проте реалізувати своє право на житло шляхом приватизації не має можливості, тому як на сьогоднішній день зазначена квартира перебуває на балансі Східного офісу Держаудитслужби. При цьому вирішення цього питання, згідно норм законодавства України, належить до компетенції керівництва установи Східного офісу Держаудитслужби, яка надавала житло і дозвіл про виключення з числа службових приміщень однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується рішенням Дніпровської міської ради від 11.04.2017 № 216. Вважає, що також, що саме Східний офіс Держаудитслужби, в межах наданих повноважень, має право ініціювати, шляхом надання погодження на передачу спірної квартири до комунальної власності та передачі вказаного житла до Дніпровської міської територіальної громади. Тому для реалізації права на приватизацію зазначеного вище житла, вказана квартира повинна перебувати у комунальній власності громади міста, проте на даний час зазначене нерухоме майно є власністю держави в особі Верховної Ради України, балансоутримувачем якого є Східний офіс Держаудитслужби України, який є правонаступником Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області та Контрольно ревізійне управління в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача Східний офіс Держаудитслужби, а також Державної аудиторської служби України(третя особа по справі) Варданян Г.С.в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав заперечення, вважає, що вони не є уповноваженим органом, щодо вирішення питання здійснення передачі квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до комунальної власності. Просив застосувати строки позовної давності до вимог позивача, щодо маральної шкоди просив також відмовити за недоведеністю.

Третя особа Апарат ВРУ до судового засідання не з`явився надав пояснення, згідно яких зазначив, що відповідно до ст. 326 ЦК України від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідні органи державної влади. Правові основи управління об`єктами державної власності в Україні, було встановлено ЗУ «Про управління об`єктами державної власності». В якому зазначено, що управління об`єктами державної власності в Україні це здійснення КМУ та уповноваженими ним органами. Іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ними, у межах визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. Таким чином, зазначив що управління об`єктами державної власності не належить до законотворення, а є виконавчо-розпорядчої дією. Зазначив, що на спірний об`єкт не поширюється дія ЗУ Про правовий режим майна, що забезпечує діяльність ВРУ».Важає, що вказані юридичні обставини не дають належних підстав для участі Апарату ВРУ у таких категоріях справ.(а.с.140-160). Представник третьої особи Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради Гущина М. в судовому засіданні просила суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України, надала письмові пояснення по справі. Ухвалою суду від 21.11.22 прийнято та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 15.02.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Дніпровського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 відмовлено позивачу у відкритті провадження за даним позовом та роз`яснено, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчаснийрозгляд і вирішенняцивільних справ з метою ефективногозахиступорушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересівфізичнихосіб, прав та інтересівюридичнихосіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистомсвоїхпорушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законнихінтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтересифізичнихосіб, права та інтересиюридичнихосіб, державні та суспільніінтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданихучасниками справи або витребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власнийрозсуд. Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1994 по 2011 рр. проходила службу у Контрольно ревізійному управлінні у Дніпропетровській області. Під час проходження служби їй, із сім`єю із двох осіб у 2007 році надано службове приміщення по АДРЕСА_1 , зареєструвала місце проживання у вказаній вище квартирі. 11.04.2017 Дніпропетровською міською радою прийнято рішення від № 216 про виключення з числа службових приміщень однокімнатної квартири АДРЕСА_3 , на підставі клопотання Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області від 08.11.2016 року(а.с.30) . 17.06.2017 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 11.04.2017 № 216 ОСОБА_2 видано ордер на право зайняття житлового приміщення, яке складається з однієї кімнати жилою площею 22,1 кв. м у квартирі АДРЕСА_3 (склад сім`ї 2 особи: ОСОБА_2 наймач, ОСОБА_5 , донька(а.с.24). Також, ОСОБА_2 не використане право на безоплатну приватизацію житла, тобто не використані житлові чеки, що підтверджується довідкою з філії Дніпровське обласне управління АТ 2 Ощадбанк» від 02 листопада 2021 року(а.с. 22). З моменту вселення, 10.04.2007 по даний час ОСОБА_2 разом з донькою проживають та зареєстровані по АДРЕСА_1 ,що підтверджується відміткою про реєстрацію у паспорті та довідкою про склад сім`ї (а.с.13-16,18-20). Приватизувати зазначену вище квартиру ОСОБА_2 не має можливості, оскільки на даний час зазначена квартира перебуває на балансі Східного офісу Держаудитслужби, а головною умовою приватизації є передання об`єкта з державної у комунальну власність, а саме у власність Дніпровської міської територіальної громади.

Також встановлено, що зазначене нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_3 є власністю держави в особі Верховної Ради України, що підтверджується Інформаціє з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.32),однак зазначений об?єкт нерухомості не належить до майнового комплексу Апарату Верховної Ради, що забезпечує діяльність Верховної Ради України, не знаходиться на балансі та у її віданні, а також на балансі підприємств та установ, що належать до сфери управління Апарату Верховної Ради України та рекомендовано позивачу звернутися до КМУ, що підтверджується Листом№ 15 26-2022 377776 від 09.02.2022 (а.с.45-46).

Згідно листа Фонду державного майна України від 22.08.22 вбачається, що інформація стосовно нерухомого майна за місцезнаходженням: АДРЕСА_4 відсутня та запропоновано позивачці звернутися до Державної аудиторської служби України та Дніпровської міської ради. (а.с50).

Судом встановлено, що зазначене вище нерухоме майно перебуває в оперативному обліку Східного офісу Держаудитслужби, що підтверджується листом Східного офісу Держаудитслужбивід 14.09.2022 за № 33-2022(а.с.59) та Східний офіс Держаудитслужби є балансоутримувачем нерухомого майна, як правонаступник Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області та Контрольно - ревізійного управління в Дніпропетровській області, підтвердженням цього є лист Державної аудиторської служби України від 08.09.2022 (а.с.53).

Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради зазначило, що ними буде ініційовано підготовку проекту рішень щодо прийняття об`єкту житлового фонду, а саме квартири АДРЕСА_3 у власність Дніпровської міської територіальної громади за умови виконання порядку передачі відповідно до Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 № 891 «Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій» (зі змінами) та від 21.09.1998 № 1482 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» (зі змінами), що підтверджується листом від 15.12.2021 за № 3/16-6239.

Так, позивач ОСОБА_2 неодноразово зверталася з листами до Східного офісу Держаудитслужби з проханням вирішити питання стосовно отримання погодження на передачу спірного майна до комунальної власності та передати його до Дніпровської міської територіальної громади, на що отримувала лише формаліні роз`яснення. Також,було здійснено ряд звернень до уповноважених органів з проханням сприяти у вирішенні питання приватизації квартири АДРЕСА_3 .

Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради від 15.12.2021 року № 3/16-6239 було надано відповідь, що звертатися стосовно передачі у власність Дніпровської міської територіальної громади має право виключно балансоутримувач або власник об`єкта житлового фонду. Тільки після цього ним буде ініційовано підготовку проектів рішень щодо прийняття об`єкту житлового фонду у власність Дніпровської міської територіальної громади (а.с.37). Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. У частині третій статті 9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначає правові основи приватизації житла як один зі способів набуття його у власність. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення їх до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин (преамбула Закону). Особливості забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у квартирі, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі квартир у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч. 5 ст. 5 вказаного Закону кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Передача об`єктів житлового фонду здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності». Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» цей Закон регулює відносини, пов`язані з передачею об`єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах або у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст, а також об`єктів права комунальної власності у державну власність. Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону об`єктами передачі згідно з цим Законом є: цілісні майнові комплекси підприємств, установ, організацій (далі - цілісні майнові комплекси підприємств), їх структурних підрозділів; нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі приміщення (після виділення їх в окрему облікову одиницю (інвентарний об`єкт) на підставі розподільного балансу), об`єкти незавершеного будівництва); інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; акції (частки, паї), що належать державі або суб`єктам права комунальної власності у майні господарських товариств; об`єкти житлового фонду (у тому числі гуртожитки як об`єкти нерухомого майна, житлові комплекси та/або їх частини) та інші об`єкти соціальної інфраструктури (навчальні заклади, заклади культури (крім кінотеатрів), фізичної культури та спорту, охорони здоров`я (крім санаторіїв, профілакторіїв, будинків відпочинку та аптек), соціального забезпечення, дитячі оздоровчі табори), які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій (далі - підприємств) або не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), у тому числі не завершені будівництвом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» ініціатива щодо передачі об`єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування. Статтею 4-1 цього Закону визначено особливості передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури. Так, вказаною статтею визначено, що передача об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури здійснюється у порядку, встановленому цим Законом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Ініціатива щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність може виходити відповідно від органів, визначених статтею 3 цього Закону, підприємств, на балансі яких перебувають ці об`єкти, а також господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації). Рішення щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад. Пропозиції щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, які належать підприємствам, погоджуються з цими підприємствами, а щодо передачі об`єктів житлового фонду (крім гуртожитків) та інших об`єктів соціальної інфраструктури, споруджених за рахунок коштів підприємств, - також з трудовими колективами цих підприємств. Пропозиція вважається погодженою з трудовим колективом підприємства за наявності рішення загальних зборів трудового колективу, прийнятого більшістю голосів від загальної кількості працівників підприємства. Пропозиції щодо передачі у комунальну власність побудованих за рахунок державних капітальних вкладень об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури, які не увійшли до статутного капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), не потребують погодження з такими товариствами та їх трудовими колективами. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» передача об`єктів здійснюється комісією з питань передачі об`єктів, до складу якої входять представники виконавчих органів відповідних рад, місцевих органів виконавчої влади, органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій, фінансових органів, підприємств, трудових колективів підприємств, майно яких підлягає передачі. У разі передачі об`єктів, закріплених за самоврядною організацією, або об`єктів, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, орендованого майна, акцій (часток, паїв), що належать державі або суб`єктам права комунальної власності у майні господарських товариств, до складу комісії з питань передачі об`єктів включаються представники відповідно самоврядної організації або державного органу приватизації. Відповідно до Постанови КМУвід 06.11.1995 № 891 «Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій» (зі змінами) та від 21.09.1998 № 1482 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» (зі змінами) визначено порядок безоплатної передачі об`єктів права державної власності із сфери управління міністерств, інших центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Фонду державного майна, інших державних органів, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управління державним майном, об`єднань підприємств, яким делеговано функції з управління майном підприємств і організацій, заснованих на державній власності (далі - органи, уповноважені управляти державним майном), Національної академії наук, галузевих академій наук, інших установ та організацій, яким державне майно передано у безоплатне користування (далі - самоврядні організації), до сфери управління інших органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій. Пунктом 3 цього Положення, зазначено, що ініціатива щодо передачі об`єктів права державної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що ініціатива щодо передачі об`єктів права державної власності може виходити від уповноважених органів управляти державним майном, або на балансі яких перебувають ці об`єкти. Враховуючи, що саме Східний офіс Держаудитслужби є балансоутримувачем нерухомого майна, як правонаступник Державної фінансової інспекціїта КРУ в Дніпропетровській області, та саме за його ініціативи можуть прийматися рішення щодо ініціювання передачі об`єкта житлового фонду у комунальну власність за згодою відповідних міських рад, відповідно до порядку передачі згідно до Закону України « Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 № 891 «Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій» (зі змінами) та від 21.09.1998 № 1482 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» (зі змінами). Таким чином, суд вважає, що бездіяльність Східного офісу Держаудитслужби у Дніпропетровської області, щодо відсутності дій з його боку по ініціюванню безоплатної передачі об`єкта державного майна, а саме квартири АДРЕСА_2 у комунальну власність Дніпровської територіальної громади є протиправною.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осібцих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїх вимог і заперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому, Відповідачем в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами, що він не є уповноваженим органом за ініціативи якого й може буде здійснена передача майна у комунальну власність Дніпровської міської ради.

Щодо застосування строків позовної давності, судом відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.Суд встановив, що ОСОБА_2 строк позовною давності, яка встановлюється в тривалістю у три роки відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України не пропущено, оскільки усі строки загальної і спеціальної позовної давності продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Сторона, яка пред`являє вимоги відшкодування завданої їй моральної шкоди, не звільняється від обов`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, надавши належні, допустимі та достовірні докази цього факту. Незважаючи на об`ємність позову, посилання та цитування позивачем безмірної кількості статей чинних нормативно-правових актів, судової практики та практики ЄСПЛ, встановлено відсутність обгрунтування заявленої ціни позову, позивачем жодним чином не доведено спричинення йому моральної шкоди. Отже, позивач мав би довести: наявність моральної шкоди; наявність причинно-наслідкового зв`язку між рішенням відповідача та завданою позивачам моральною шкодою, оскільки за вказаних обставин відшкодування здійснюється незалежно від вини.Водночас суд зауважує, що хоча відповідачем було допущено порушення права позивача, проте позивачем не доведений факт заподіяння таких страждань, що суттєво вплинуло на порушення його нормальних життєвих стосунків, що обумовлює стягнення моральної шкоди, а тому в цій частині позову слід відмовити. Таким чином розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. З урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 992,40 грн. Керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», Постанови Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 № 891 «Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій», ст.ст.12, 76,81,258,259,263-265,293-294,317,319,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_2 до Східного офісу Держаудитслужби Державна аудиторська служба України, треті особи: АпаратВерховної Ради України , Державна аудиторська служба України, Департамент житловогогосподарстваДніпровськаміська Рада про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язаннявчинитипевні дії задовольнити частково. Визнати незаконною бездіяльність Східного офісу Держаудитслужби щодо відсутності дій з його боку по ініціюванню безоплатної передачі об`єкта державного майна, а саме квартиру АДРЕСА_2 у комунальну власність Дніпровської міської територіальної громади. Зобов`язати Східний офіс Держаудитслужби ініціювати безоплатну передачу об`єкта державного майна, а саме квартири АДРЕСА_2 у комунальну власність Дніпровської міської територіальної громади. В іншій частині вимог відмовити. Стягнути зі Східного офісу Держаудитслужби на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 992,40 грн. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адреса: АДРЕСА_1 ). Представник позивача - адвокат Лимарева Неля Анатоліївна (адреса знаходження: вул. СічовихСтрільців, буд. 12, оф. 16, м. Дніпро). Відповідач : Східний офіс Держаудитслужби Державна аудиторська служба України (адреса знаходження: вул. Антоновича Володимира, 22, корп. 2, м. Дніпро). Треті особи: Апарат Верховної Ради України (адреса знаходження: вул. Грушевського, 5, м. Київ, 01008); Державна аудиторська служба України (адреса знаходження: вул. П. Сагайдачного, 4, м. Київ, 04070); Департамент житловогогосподарства Дніпровська міська Рада (адреса знаходження: вул. Воскресенська, буд. 16, м. Дніпро, 49000). Повний текст рішення складено 07.09.2023.

Суддя С.В. Чудопалова