Справа № 333/5604/23
Провадження №2-о/333/345/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., розглянувши матеріали заяви Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання спадщини відумерлою, -

В С Т А Н О В И В:

10.07.2023 року заявник Запорізька міська територіальна громада в особі Запорізької міської ради звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, вважаю, що заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

За приписами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, суд звертає увагу заявника, що звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Процесуальний порядок визнання судом спадщини відумерлою закріплений главою 9 розділу IV ЦПК України. Суд визнає спадщину відумерлою за правилами окремого провадження.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Заявником не вказано склад осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ст. ст. 42, 294 ЦПК України. Так, згідно з вказаною нормою закону в справах окремого провадження особами, які беруть участь у справі є заявники та заінтересовані особи. Проте, інформації про заінтересованих осіб заява не містить.

Заява про визнання спадщини відумерлою має відповідати загальним вимогам ст. 175, 177 ЦПК України і особливостям, визначеним ст. 335 ЦПК України.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

В порушення вимог ст. 335 ЦПК України в заяві про визнання спадщини відумерлою не зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, характеристики спадкового майна (площа будинку загальна та житлова, площа господарських споруд, площа земельної ділянки її кадастровий номер, тощо), докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

Заявник у заяві про визнання спадщини відумерлою просить суд не лише визнати спадщину відумерлою, але й передати у власність територіальної громади.

Згідно з вимогами ч. 2 п. 8 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1277 ЦПК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

За таких обставин, заява про визнання спадщини відумерлою підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення її недоліків, які мають бути усунуті шляхом подання нової редакції заяви про визнання спадщини відумерлою із зазначенням всіх вищевказаних обставин, з поданням копії заяви відповідно до кількості заінтересованих осіб з обґрунтованим спростуванням зазначених недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У прохальній частині заяви зазначено вимогу про витребування спадкової справи з Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, проте зазначена контора не є стороною у справі, при цьому клопотання про витребування доказів необхідно оформити відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 року, (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253-В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву Запорізької міської територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання спадщини відумерлою залишити без руху.

Надати заявнику десятиденний строк, з дня вручення ухвали, для усунення недоліків.

Роз`яснити, що в разі невиконання ухвали в зазначений строк, подання вважати неподаним та повернути особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик