ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/610/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

сторін:

представника апелянта Комаровського Д.В.,

предствавника відповідача Осіва П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/16885/14 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2023 року (ухвалене суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складено 07 квітня 2023 року) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ТедБуд» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» (далі - ТОВ «ФК «Горизонт») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТедБуд» (далі - ТОВ «ТедБуд») про стягнення заборгованості за кредитним договором №00 від 24.04.2008 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що 24.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ТедБуд» (Позичальник) укладений кредитний договір №0, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 1158885.41 грн. із розрахунку 14.9 відсотків річних на строк з 24.04.2008 року по 10.10.2022 року.

Крім цього, між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №1 від 24.04.2008 року, згідно з яким ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання боржником зобов`язань по кредитному договору №0 від 24.04.2008 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «ТедБуд».

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк», як кредитора (та є новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

28.10.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Горизонт» укладено договір №2067/К купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступлено на користь нового кредитора, а новим кредитором набуто права вимоги за кредитним договором №0 від 24.04.2008 року та договором поруки №1 від 24.04.2008 року.

Позичальник за основним зобов`язанням ТОВ «ТедБуд» умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору.

У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути із ОСОБА_2 , як поручителя за договором поруки №1 від 24.04.2008 року на користь позивача заборгованість за кредитним договором №0 від 24.04.2008 року, що складає 1434219.64 грн., з яких:

1158885.41 грн. заборгованість за кредитом;

2957.37 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

258668.91 грн. заборгованість за відсотками;

13707.95 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків,

а також вирішити питання судових витрат.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «ФК «Горизонт» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 19.10.2012 року між ПАТ «Дельта банк» (як правонаступником АКІБ «УкрСиббанк») та ТОВ «ТедБуд» укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №00 від 24.04.2008 року, відповідно до якого сторони змінили пункт 1.1 зазначеного кредитного договору в частині суми кредиту, визначивши його в національній валюті у розмірі 1158885.41 грн, термін виконання зобов`язання 18.10.2022 року, а також сторони внесли зміни в інші пункти кредитного договору. Крім того, між ПАТ «Дельта банк» (як правонаступником АКІБ «УкрСиббанк»), ОСОБА_2 та ТОВ «ТедБуд» 19.10.2012 року укладено додатковий договір №1 до договору поруки №1 від 24.04.2008 року, яким визначено суму основного договору у розмірі 1158885.41 грн, термін виконання зобов`язання 18.10.2022 року. Також сторони домовились внести зміни в інші пункти договору поруки.

Таким чином, на думку апелянта, хибними є висновки суду першої інстанції з приводу виникнення у кредитора з 01.05.2010 року права пред`явлення вимоги про повернення кредиту, а також припинення поруки з 01.11.2010 року в силу вимог ч.4 ст.559 ЦК України.

Також, судом першої інстанції не взято до уваги аргументи представника позивача про те, що сторони погодили порядок дострокового повернення кредиту в Розділі 11 кредитного договору №00 від 24.04.2008 року. Так, в Розділі 11 кредитного договору сторони погодили, що відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, ст.ст.525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з пп.2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4 кредитного договору та/або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з п.1.2.2 цього договору. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений банком заново термін в повному обсязі.

Таким чином, сторони кредитного договору визначили порядок дострокового повернення кредиту, а саме: направлення відповідної письмової вимоги банку позичальнику та/або поручителю.

20.08.2014 року AT «Дельтабанк» звернулось із досудовою вимогою до поручителя ОСОБА_2 , у якій зазначено, що позичальник не виконує зобов`язань за кредитним договором № від 24.04.2008 року, внаслідок чого станом на 31.07.2014 року за кредитом наявна прострочена заборгованість у розмірі 322291.27 грн. Відтак, просить розглянути претензію та сплатити поточну заборгованість та зазначає, що у випадку її не задоволення банк буде захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду із вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 31.07.2014 року становить 1434219.64 грн, з яких:

1158885.41 грн - заборгованість за кредитом;

2957.37 грн - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

258668.91 грн - заборгованість за відсотками;

13707.95 грн - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Звертає увагу на те, що з 20.08.2014 року AT «ДельтаБанк» скористалося правом на дострокове повернення кредитних коштів, змінив строк дії основного зобов`язання та направив на адресу поручителя та позичальника вимогу про дострокове повернення кредитних коштів.

Позивач звернувся із вказаним позовом до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в серпні 2014 року, тобто в межах строків, визначених ч.4 ст.559 ЦК України.

У зв`язку з наведеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі та вирішити питання судових витрат.

15.06.2023 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 через засоби електронного поштового зв`язку подав до суду відзив на апеляційну скаргу, який на адресу Тернопільського апеляційного суду надійшов 16.06.2023 року.

Однак, колегія суддів не приймає даний відзив, оскільки всупереч ч.1 ст.360 ЦПК України його подано з пропуском встановленого судом строку.

Згідно ухвали Тернопільського апеляційного суду від 22.05.2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_2 отримав 30.05.2023 року (трек-номер 872 ). Останнім днем строку для подачі відзиву на апеляційну скаргу було 14.06.2023 року.

Оскільки строк на подачу відзиву пропущено та відповідачем не заявлено клопотання про його поновлення, вказаний відзив апеляційним судом залишається без розгляду згідно ст.126 ЦПК України.

В судовому засіданні 15.08.2023 року представник апелянта Комаровський Д.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

В судове засідання 29.08.2023 року сторони та інші учасники не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до кредитного договору №0 від 24.04.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та додаткового договору №1 від 19.10.2012 року, ТОВ «ТедБуд» надано кредит в сумі 99000 доларів США, на термін до 10.10.2022 року (т.1 а.с.7-16).

Відповідно до п.1.2.2 Кредитного договору, ТОВ «ТедБуд» взяло на себе зобов`язання повернути кредит у повному обсязі 99000 доларів США в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору), якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п.2,3, 5.3, 5.5., 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4 Договору. Позичальник зобов`язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов Договору на рахунок № НОМЕР_1 в АКІБ «УкрСиббанк» .

Згідно із пунктом 1.3.1 зазначеного Кредитного договору, за користування кредитними коштами з 24.04.2008 року по 24.07.2008 року процентна ставка встановлюється у розмірі 13.9 % річних. За користування кредитними коштами після 24.07.2008 року процентна ставка встановлюється у розмірі 14.9% річних, якщо інша процентна ставка не буде встановлена у відповідності до умов цього Договору та/або додаткових угод до Договору.

Відповідно до п.п.1.3.5., 1.3.4. кредитного договору, нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом фак./360 відповідно до вимог нормативно-правових актів НБ України. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти у строк з 01 по 24 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти за користування кредитом.

Згідно із пунктом 1.3.6 зазначеного Договору, Позичальник сплачує Банку комісію за видачу кредиту у розмірі 1.5% від суми кредиту в доларах США.

Відповідно до п.1.3.7. Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку комісію за зарахування коштів на позичковий рахунок при достроковому погашенні кредиту по ініціативі позичальника в розмірі 1.0% від суми дострокового погашення.

У пункті 1.5 зазначеного Кредитного договору сторони у ньому передбачили, що кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням або оплати Банком платіжних документів Позичальника за рахунок кредитних коштів, наданих відповідно до умов Договору та в порядку, окремо обумовленому Сторонами в письмовій формі.

У розділі 2 зазначеного кредитного Договору передбачено, що у забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за даним Договором Банком прийнято нерухоме майно, а саме: частина будівлі під літерою «А», загальною площею 593.5 кв.м., що належить ОСОБА_2 , заставною вартістю 2760000 грн. Кредит, наданий Банком, також забезпечується всім належним Позичальнику майном і коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, установленому законодавством України. У випадку невиконання Позичальником умов цього Договору про надання забезпечення належного виконання зобов`язань за цим Договором, а також у разі страти забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання), термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення в порядку, встановленому розділом 11 цього Договору.

Відповідно до п.5.5 кредитного договору сторони передбачили, що у випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту (основної суми боргу) та/або термінів сплати за кредит строком більш ніж на 5 календарних днів, та/або у випадку порушення Позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором, Банк має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит за цим Договором в порядку, визначеному розділом 11 Договору.

Згідно із пунктом 5.10 зазначеного Кредитного договору у випадку невиконання або прострочення виконання грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, а також будь-якими іншими угодами, що укладені або будуть укладені в майбутньому між Банком та Позичальником, Банк може змінити термін повернення кредиту в повному обсязі та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 11 Договору.

В силу вимог пункту 4.9 зазначеного кредитного договору сторони передбачили у ньому обов`язок позичальника застрахувати предмет забезпечення за Договором на весь строк кредитування за цим Договором, що збільшений не менше ніж на 90 календарних днів. Договір страхування предмета забезпечення за цим Договором, зокрема, має передбачати виплати страхового відшкодування позичальника на користь Банка та страхування майна на випадок його пошкодження, втрати або знищення.

У пункті 5.9 зазначеного кредитного договору сторони передбачили, що у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору про надання забезпечення належного виконання зобов`язань за Договором, а також у разі втрати забезпечення належного виконання зобов`язань за Договором або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання), та/або у разі невиконання Позичальником умов 4.9 цього Договору, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення в порядку, встановленому розділом 11 Договору.

Пунктом 11.1 Кредитного договору сторони передбачили, що у випадку настання обставин визначених п.п.2.3., 5.3,5.5,5.6,5.9,5.10,5.11,7.4 цього Договору та/або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно пункту 1.2.2. цього договору. При цьому, термін повернення кредиту, вважається таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення з дати отримання Позичальником відповідної письмової вимоги Банку. В цьому випадку Позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений Банком заново термін в повному обсязі. В будь-якому випадку, новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги Банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення Банком вказаної вимоги Позичальнику.

Згідно пункту 11.2 зазначеного Кредитного договору листування між Сторонами за цим Договором здійснюється шляхом направлення або надання однією Стороною відповідних повідомлень іншій Стороні на її адресу, зазначену у Розділі 12 Договору. Форма, зміст та терміни направлення або надання таких повідомлень визначаються умовами Договору. Зазначена у пункті 11.1 Договору вимога Банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур`єром на адресу Позичальника, що вказана у розділі 12 цього Договору.

Також, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за кредитним поговором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №1 від 24.04.2008 року, відповідно до пункту 1.1 умов якого останній зобов`язалася відповідати у повному обсязі за невиконання ТОВ «ТеДБуд» усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору №0 від 24.04.2008 року (т.1 а.с.22-23).

Відповідальність Поручителя та Позичальника є солідарною (п. 1.4 Договору поруки).

Пунктами 2.2, 2.3 зазначеного договору поруки сторони передбачили, що у випадку невиконання Боржником своїх зобов`язань за основним договором Кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов`язковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Поручитель зобов`язаний виконати свої зобов`язання за договором на користь кредитора в термін, визначений пунктом 2.2. Договору, шляхом переказу/перерахування коштів у сумі заборгованості Боржника за основним договором на рахунки, вказані кредитором.

У розділі 3 зазначеного договору поруки сторони визначили строк дії договору та порядок його припинення. Так, згідно пункту 3.1 цей договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов`язань Боржника за основним договором. У випадку невиконання Поручителем вимоги кредитора, пред`явленої згідно умов пункту 2.2 Договору, Поручитель сплачує Кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення Поручителем своїх зобов`язань за Договором, за кожен день прострочення.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

19.10.2012 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «ТедБуд» укладено додатковий договір №1 до вказаного кредитного договору, відповідно до якого сторони змінили пункт 1.1 зазначеного кредитного договору в частині суми кредиту, визначивши його в національній валюті у розмірі 1158885.41 грн, а також сторони внесли зміни в пункт 1.3.2.1 щодо визначення розміру процентної ставки у випадку невиконання позичальником будь-якого із зобов`язань, яка складає 19.9% річних (т.1 а.с.17-18).

Крім цього, сторони домовились викласти пункт 4.9 розділу 4 розділу «Позичальник зобов`язується» договору в наступній редакції: в строк до 29.10.2012 року укласти в акредитованій кредитором страховій компанії договір страхування заставного майна, зазначеного в п.2.1 цього Договору.

У випадку, якщо термін дії договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобов`язання позичальника за цим Договором залишаються невиконаними, Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти новий договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб предмет застави залишався застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування.

В подальшому сторонами та ТзОВ «ТедБуд» 19.10.2012 року було укладено додатковий договір №1 до договору поруки №1 від 24.04.2008 року, яким визначено суму основного договору у розмірі 1158885.41 грн, термін виконання зобов`язання 18.10.2022 року. Також, сторони домовились викласти пункт 3.1 розділу 3 договору поруки «Строк дії договору і порядок його припинення» в наступній редакції: «Цей договір набирає чинності з дати його укладення. Дія цього договору припиняється на 3650 день від дати, яка зазначена в п.1.2 цього Договору, як термін виконання основного зобов`язання».

Крім цього, сторони домовились доповнити розділ 3 договору поруки «Строк дії договору і порядок його припинення» пунктом 3.3 у наступній редакції: «Сторони погодилися, що зобов`язання поруки за цим Договором не припиняються, в разі переведення боргу за зобов`язанням, яке забезпечене порукою, в.т.ч. у випадку правонаступництва/спадкоємництва».

Як вбачається із копії договору №207-133/12 ТРУ добровільного страхування майна від 29.10.2012 року, наданого представником відповідача, укладеного між страховиком АТ «СГ «Ю.Бі.Ай» та ОСОБА_2 , його укладено з метою страхування нерухомого майна конструктивні елементи будівлі вартістю 2760000 грн. по АДРЕСА_1 , вигодонабувачем у якому виступав ПАТ «ДельтаБанк» строком на один рік з 12.11.2012 року по 11.11.2013 року (т.2 а.с.116).

Інших договорів страхування зазначеного майна, який би був укладений позичальником на виконання пункту 4.9 спірного кредитного договору, позивачем суду не надано.

Представник відповідача та третьої особи у судовому засіданні заперечив факт укладення ТОВ «ТедБуд» та ОСОБА_2 подібних договорів страхування нерухомого майна, яке виступало забезпеченням виконання кредитних зобов`язань, крім вищенаведеного.

20.08.2014 року ПАТ «ДельтаБанк» за вих. №31.4-08/8332/14 звернулось із досудовою вимогою до ОСОБА_2 , у якій зазначили, що позичальник не виконує зобов`язань за кредитним договором № від 24.04.2008 року, внаслідок чого станом на 31.07.2014 року за кредитом наявна прострочена заборгованість у розмірі 322291.27 грн. Відтак, просить розглянути претензію та сплатити поточну заборгованість та зазначає, що у випадку її не задоволення Банк буде захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду із вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 31.07.2014 року становить 1434219.64 грн.

Як зазначив позивач у поданому позові, станом на 31.07.2014 року заборгованість ТОВ «ТедБуд» за кредитним договором №0 від 24.04.2008 року становить 1434219.64 грн, з яких:

- 1158885.41 грн заборгованість за кредитом;

- 2957.37 грн пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 258668.91 грн заборгованість за відсотками;

- 13707.95 грн пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової економічної експертизи від 07.12.2018 року №1199/17/1185/1186/18-22, в результаті проведеного дослідження встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості Позичальника перед Банком (по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу, розміру, пені) умовам укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступник ПАТ «Укрсиббанк») та ТОВ «ТедБуд» кредитного договору №0 від 24.04.2008 року та додаткового договору №1 від 19.10.2012 року, не відповідає розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором. Враховуючи те, що валюта вказана в кредитному договорі №0 від 24.04.2008 року - долари США; в Додатку №1 до кредитного договору №0 від 24.04.2008 року вказано «Залишок максимальної заборгованості за кредитом, сума гривень; - документи, що підтверджують одержання ОСОБА_2 кредиту в сумі 99000 доларів США на дослідження не надано; -відсутні документи та розрахунок за період з 16.12.2011 року по 19.10.2012 року, які б встановлювали, яким чином визначена сума 1158885.41 грн, визначити загальну суму заборгованості ТзОВ «ТедБуд» за кредитним договором №0 від 24.04.2008 року перед ПАТ «ДельтаБанк» станом на 31.07.2014 року не видається за можливе (т.2 а.с.43-47).

28.10.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Горизонт» укладено договір №2067/К купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступлено на користь нового кредитора, а новим кредитором набуто права вимоги за кредитним договором №0 від 24.04.2008 року та договором поруки №1 від 24.04.2008 року (т.2 а.с.178-179).

Таким чином, відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги та майнових прав, ТОВ «ФК «Горизонт» набув права вимоги по кредитному договору №0 від 24.04.2008 року та договору поруки №1 від 24.04.2008 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) визначає як порушення зобов`язання.

Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Згідно з вимогами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В силу вимог ч.1 ст.559 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Разом з тим регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності ч.4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки:

- протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України);

- протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України);

- протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред`явлення вимоги» та «пред`явлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 року у справі №6-1451цс16.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України необхідно зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 року у справі №761/19619/14.

Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення усіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватись припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Схожий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі №2-1169/11.

З матеріалів вбачається, що відповідно до вимог пункту 4.9 кредитного договору №00 від 24.04.2008 року у редакції, яка діяла до 19.10.2012 року, сторони передбачили у ньому обов`язок позичальника здійснювати страхування предмету забезпечення за договором на весь строк кредитування.

Крім цього, у пункті 5.9 зазначеного кредитного договору сторонами також було передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору про надання забезпечення належного виконання зобов`язань за Договором, а також у разі втрати забезпечення належного виконання зобов`язань за Договором або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання), та/або у разі невиконання Позичальником умов 4.9 цього Договору, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення в порядку, встановленому розділом 11 Договору.

Суд першої інстанції правильно встановив, що у випадку не укладення позичальником договору страхування предмету забезпечення кредиту, а саме у період з квітня 2009 по травень 2010 року, відповідно до умов кредитного договору, які діяли на той час, відбулась зміна строку виконання основного кредитного зобов`язання відповідно до умов спірного кредитного договору від 24.04.2008 року, відтак, у кредитора з 01.05.2010 року виникло право пред`явлення вимоги про повернення кредиту, у тому числі й до відповідача ОСОБА_2 , який виступив поручителем згідно укладеного договору поруки №1 від 24.04.2008 року, тобто така вимога кредитором могла бути пред`явлена до поручителя у строк не пізніше 01.11.2010 року.

Однак, позивач звернувся із вказаним позовом до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спірним кредитний договором у даній справі в серпні 2014 року.

З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду, що відповідальність поручителя за договором поруки №1 від 24.04.2008 року була припинена з 01.11.2010 року в силу вимог ч.4 ст.559 ЦК України, а тому підстав для стягнення заборгованості, яке виникло на підставі основного зобов`язання за кредитним договором №00 від 24.04.2008 року із ОСОБА_2 суд не вбачає.

Крім того, якщо сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання саме виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості, а не направлення банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування кредитом, то така зміна не залежить від волевиявлення однієї зі сторін та не надає банку право звернутися з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, законним висновок суду першої інстанції про те, що саме виникнення такої обставини, як невиконання Позичальником умов, передбачених пунктом 4.9 зазначеного кредитного договору, про яку домовились сторони у ньому, зумовлює термін повернення кредиту, оскільки він вважається таким, що настав, а кредит, обов`язковим до повернення в порядку, встановленому розділом 11 договору, а тому така зміна не залежить від волевиявлення однієї із сторін у правочині.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.06.2020 року у справі №138/240/16.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у даній справі відсутні правові підстави для задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що 19.10.2012 року між ПАТ «Дельта банк» (як правонаступником АКІБ «УкрСиббанк») та ТОВ «ТедБуд» укладено додатковий договір №1 до вищевказаного кредитного договору №00 від 24.04.2008 року, визначивши його в національній валюті у розмірі 1158885.41 грн, термін виконання зобов`язання 18.10.2022 року, колегія суддів відхиляє, оскільки він укладений пізніше 01.11.2010 року, тобто коли вимога кредитором могла бути пред`явлена до поручителя.

Отже, безпідставними є твердження апелянта про те, що позивач звернувся із вказаним позовом до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в серпні 2014 року, тобто в межах строків, визначених ч.4 ст.559 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у позовній заяві, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 07 вересня 2023 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: М.В. Хома

Н.М. Храпак