Провадження № 2-с/161/102/23
У Х В А Л А

про скасування судового наказу

11 вересня 2023 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Філюк Т.М., вивчивши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 10 серпня 2023 року, виданого за заявою стягувача акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» з метою стягнення заборгованості за розподіл природного газу з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

04 вересня 2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про скасування судового наказу.

Свою заяву обґрунтовує тим, що вважає вимоги стягувача необґрунтованими, а судовий наказ таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, будь-які нарахування щодо транспортування газу є нікчемними, оскільки постанови НКРЕКП № 3021 від 24.12.2019 року, № 1159 від 24.06.2020 року, № 2770 від 30.12.2020 року, № 124 від 30.01.2021 року, які регулюють процес нарахування плати за транспортування газу не зареєстровані у відповідності до вимог ст.117 Конституції України, тому не набули чинності. Також вказує, що договору про транспортування газу не підписував.

З врахуванням наведеного, просить скасувати судовий наказ, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 10 серпня 2023 за заявою стягувача акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про стягнення заборгованості за розподіл природного газу з ОСОБА_1 Крім того заявник просить стягнути із акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» у свою користь судові витрати, пов`язані із зверненням до суду із заявою про скасування судового наказу, які складаються із 134,20 грн. судового збору, сплаченого при подачі заяви.

Згідно ч. 1ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлено.

Судом встановлено, що 10 серпня 2023 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за заявою стягувача акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» видано судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь стягувача акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. І. Франка, 12, , р/р НОМЕР_3 в АБ «Кліринговий Дім», МФО 300647, заборгованість за розподіл природного газу в розмірі 9 019 (дев`ять тисяч дев`ятнадцять) гривень 67 копійок. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Перевіривши доводи заяви, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суддя вважає, що доводи, викладені в заяві про видачу судового наказу, потребують додаткового дослідження. З матеріалів та обставин даної справи вбачається, що між сторонами наявний спір про право.

Таким чином, оскільки підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні, заява про скасування судового наказу є обґрунтованою, а тому судовий наказ підлягає скасуванню.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст.42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на приписи ч.2 ст.164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Отже, відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь стягувача шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

Керуючись ст.170,171 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 10 серпня 2023 року - задовольнити.

Скасувати судовий наказ від 10 серпня 2023 року, який виданий за заявою стягувача акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» про стягнення заборгованості за розподіл природного газу в розмірі 9 019, 67 гривень та понесених судових витрати по сплаті судового збору у розмірі 268, 40 гривень з ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т. М. Філюк