Справа № 342/443/23
Провадження № 2/342/306/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Скржешевського Максима Станіславовича, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Скржешевський М.С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: розірвати шлюб між позивачкою ат відповідачем, який був укладений 06.09.2013 та зареєстрований у виконавчому комітеті Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище " ОСОБА_3 "; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 4500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовною заявою і до досягнення повноліття з врахуванням індексу інфляції на час їх виплати. Позовні вимоги мотивовані тим, що подружжя має спільних дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. На даний момент подружжя не підтримує шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. В теперішній час між позивачем та відповідачем втрачене почуття любові і поваги один до одного. Приймаючи до уваги, що сім`я вже не існує, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, оскільки суперечитиме особистим інтересам позивача та відповідача. Із врахуванням вищезазначеного, позивач наполягає на розірванні шлюбу. З приводу позовної вимоги про стягнення аліментів зазначає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімуму. Оскільки для забезпечення належного рівня життя дітей потрібна фінансова участь обох батьків, а відповідач, який є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має, та таким, що зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на рівні 4500 грн.

Позивач та представник позивача в судові засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача адвоката Чорного С.О. поступила 08.09.2023 заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позовну заяву задовольнити.

Відповідач в судові засідання призначені по справі жодного разу не прибув, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на порталі "Судова влада". Клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавала. Відзив на позовну заяву відповідач теж не подавала.

Згідно інформації Першого відділу Коломийського РТЦК та СП в Івано-Франківській області відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 першим відділом Коломийського РТЦК та СП на військову службу по мобілізації не призивався.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 06 вересня 2013 року виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК України. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судові засідання призначені по справі не прибув для надання пояснень, відзив на позовну заяву не подавав, тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із реєстрацією шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_3 ». Беручи до уваги прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення аліментів в сумі 4500 грн. з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до наступного.

Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 сторони є батьками двоє малолітніх дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із підтверджень від 10.05.2023, які видані відділом притулку та міграційної політики Відділу реєстрації місця проживання іноземців Прага 1 Міністерства внутрішніх справ, за вих. № ОАМ-189023/МС-2023, ОАМ -188999/МС-2023 та ОАМ-188927/МС-2023 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 та малолітні діти ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мають дозвіл на проживання в Чехії : тимчасовий захист з 13.03.2022 по 30.09.2023.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Індексація це компенсація знецінення грошей внаслідок інфляції.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

У разі проведення державним, приватним виконавцем індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з наступного року з місяця, що відповідає місяцю встановлення розміру аліментів.

З викладеного слідує, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, провинна проводитись відповідно до вимог чинного законодавства України органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує відповідні органи та підприємства проводити таку індексацію автоматично, тобто, без додаткового судового рішення.

Відтак, у задоволенні позову в частині визначення суми аліментів із врахуванням індексу інфляції на час їх виплати слід відмовити.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX визначено прожитковий мінімум з 1 січня для дітей віком до 6 років - 2272 гривні та від 6 років до 18 років - 2833 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років не може бути менший, ніж 1136, 00 грн., а мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 років до 18 років не може бути меншим ніж 1416,50 грн.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Позивачка та її представники заявляючи вимогу про стягнення аліментів із відповідача в сумі 4500 грн. і враховуючи, що сторони по справі є батьками двох малолітніх дітей, не надали суду доказів, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в сумі 4500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Враховуючи обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, приймаючи до уваги відсутність даних про те, що відповідач має інших утриманців, відсутність доказів про розмір отримуваного відповідачем доходу (заробітку), статтю 180 СК України якою передбачено, що обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, зважаючи, що діти проживають разом із матір`ю, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково і з відповідача слід щомісячно стягувати аліменти на утримання дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з проведенням індексації відповідно до вимог закону.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 17.04.2023, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити негайному виконанню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК.

На підставі ст.ст. 3, 19, 21, 24, 36, 55, 56, 104, 112-114, 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 128, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 06 вересня 2013 року виконавчим комітетом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 8.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_3 ».

Шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення кожним із дітей повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнення аліментів на утримання дітей розпочати з 17.04.2023 і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 1073,06 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні 06 коп).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_1 .

Суддя: Гайдич Р. М.