КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 367/3994/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2909/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Котляр К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2022 року, постановлену під головуванням судді Шестопалова Я.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех Сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДКмотор» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ТОВ «Агротех Сервіс», ТОВ «ДДКмотор», в якому просив витребувати із чужого незаконного володіння ТОВ «ДДКмотор» на свою користь складські приміщення (будівлі) загальною площею 639,8 кв.м, в тому числі склад під літ. «А» загальною площею 475,4 кв.м та склад під літ. «Б» 164,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 000 (а.с. 1-9).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2022 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агротех Сервіс», ТОВ «ДДКмотор» про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовлено (а.с. 50-51, 127-128).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 26 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Авраменко О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 57-61).

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що ухвала суду постановлена без з`ясування обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсності, тому ухвала є незаконною та необґрунтованою. Звертала увагу на те, що підставою звернення позивача з позовом є вибуття поза його волею вказаних складських приміщень. Позивач з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався, що «Агротех Сервіс» набуло право власності на його майно як внесок до його статутного капіталу. Проте позивач ніколи не був учасником цього товариства та не підписував жодних документів. У подальшому ТОВ «Агротех Сервіс» не будучи учасником ТОВ «ДДКмотор» передало належну позивачу нерухомість у власність ТОВ «ДДКмотор».

Висновок суду про наявність у позивача корпоративних прав ТОВ «Агротех Сервіс» не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23 грудня 2022 року єдиним учасником цього товариства є ОСОБА_2 . Враховуючи вказане, висновок суду, що спір між сторонами у справі виник з корпоративних відносин є помилковим.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 грудня 2022 року дану справу було призначено головуючому судді Ігнатченко Н.В., судді, які входять до складу колегії: Савченко С.І., Мережко М.В. (а.с. 68).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2022 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі № 367/3994/22 (а.с. 97-98).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 березня 2023 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 115).

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду № 890/06.1-01/23 від 15 травня 2023 року у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють продовження суддею-доповідачем Ігнатченко Н.В. розгляд судової справи № 367/3994/22 (22-ц/8242909/2023) призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи (а.с. 122).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді - Левенцю Б.Б., судді, входять до складу колегії: Борисова О.В., Ратнікова В.М. (а.с. 123).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2023 року матеріали справи направлено до суду першої інстанції для усунення виявлених недоліків (а.с. 124).

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 червня 2023 року виправлено описку, допущену в даті винесення ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2022 року (а.с. 127-128).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2023 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2022 року прийнято до свого провадження (а.с. 133).

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судовому засіданні представники ОСОБА_1 - адвокат Авраменко О.В., адвокат Погоріла С.О. підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Позивач ОСОБА_1 був сповіщений повідомленням його представника адвоката Авраменко О.В., цих обставин представник апелянта не заперечувала в суді про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Повідомлення відповідачів ТОВ «Агротех Сервіс», ТОВ «ДДКмотор» повернулось із відмітками працівників пошти про відсутність адресатів за зазначеними ними адресами, заяви про зміну адрес місця перебування (знаходження) від вказаних осіб до суду не надходили (а.с. 135-149, 161-165).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки між сторонами виник корпоративний спір.

Колегія суддів не погодилась з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Визначення належності справи суду певної юрисдикції здійснюється за правилами, чинними на час звернення з позовом до суду, якщо інше не передбачено законодавством.

Статтею 1 та частиною 1 ст. 2 ГПК України визначено юрисдикцію та повноваження господарських судів, установлено порядок здійснення судочинства у господарських судах, а також регламентовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 3 ст. 4 ГПК України).

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено ст. 20 ГПК України.

За змістом пункту 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За змістом ст. 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що також господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 ГК України, відповідно до частин 1-3 якої як господарську діяльність розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Натомість за змістом ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже для визначення юрисдикції цього спору слід керуватися критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, якими є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідний правовий висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 915/1674/15.

Таким чином при визначенні юрисдикції спору слід враховувати не тільки суб`єктний склад правовідносин, а й предмет спору і характер спірних матеріальних правовідносин.

Встановлено, що спір у справі виник між фізичною особою ОСОБА_1 та юридичними особами ТОВ «Агротех Сервіс», ТОВ «ДДКмотор».

Як вбачається з зі змісту позовної заяви позивач просив витребувати із чужого незаконного володіння ТОВ «ДДКмотор» на свою користь складські приміщення (будівлі) загальною площею 639,8 кв.м, в тому числі склад під літ. «А» загальною площею 475,4 кв.м та склад під літ. «Б» 164,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 000 (а.с. 1-9).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21 серпня 2018 року було зареєстровано право власності на вказані складські приміщення за ОСОБА_1 на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна № 1 від 08 липня 2018 року, видавник ТОВ «Акцент» (а.с. 15).

З відкритих джерел встановлено, що ОСОБА_1 є засновником ТОВ «Акцент».

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05 червня 2019 року було зареєстровано право власності на вказані складські приміщення за ТОВ «Агротех Сервіс» на підставі акта прийому-передачі об`єкту нерухомого майна від 04 червня 2019 року, видавник приватний нотаріус КМНО Авершина І.В. (а.с. 16-17).

У подальшому до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ТОВ «ДДКмотор» на вказані складські приміщення (а.с. 11-13).

Судом встановлено, що згідно висновку Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 30 листопада 2021 року, копія якого міститься у матеріалах позовної заяви, акт прийому-передачі об`єкту нерухомого майна № 2 від 04 червня 2019 року, на який зокрема посилався позивач, було складено стосовно об`єкту нерухомого майна, що передається в якості майнового внеску співзасновника до статутного капіталу ТОВ «Агротех Сервіс» та підписано позивачем ОСОБА_1 та уповноваженою особою ТОВ «Агротех Сервіс», справжність підписів на якому засвідчено приватним нотаріусом КМНО Авершиною І.В. та зареєстровано в реєстрі за номерами 69, 71 (а.с. 11-13).

Разом з тим, з наданих до суду витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26 вересня 2022 року та 23 грудня 2022 року єдиним засновником ТОВ «Агротех Сервіс» є ОСОБА_2 (а.с. 22-27, 62-64).

Отже, позивач не є учасником ТОВ «Агротех Сервіс», тобто не є учасником корпоративних правовідносин; у позивача з відповідачами немає господарських, зокрема корпоративних, відносин; спір виник щодо нерухомого майна, власником якого був позивач, та за захистом права власності на яке він звернувся до суду як фізична особа.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, не посилався на порушення його прав як засновника/учасника товариства та будь-яких інших його корпоративних прав, визначених установчими документами чи законом, а вказував лише на незаконність вибуття з його власності нерухомого майна, оскільки акт приймання-передачі нерухомості від 04 червня 2019 року до статутного капіталу ТОВ «Агротех Сервіс» він не підписував та майно не передавав.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що спір у даній справі не є корпоративним, тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вищенаведених вимог законодавства та обставин справи суд першої інстанції не врахував і дійшов помилкового висновку про те, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відноситься до юрисдикції господарського суду.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

УхвалуІрпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 08 вересня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова