Справа № 369/4423/22
Провадження № 2/369/1526/23
РІШЕННЯ

Іменем України

07.09.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/4423/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих в результаті пожежі, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих в результаті пожежі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

26.06.2021 року о 01год. 50 хв. виникла пожежа на домоволодінні Відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , яку було ліквідовано о 04 год. 11 хв. 26.06.2021 року, в результаті якої було заподіяно матеріальної шкоди сусідньому домоволодінню Позивача за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок пошкодження огороджуючої конструкції домоволодіння Позивача (паркан з металевого профілю на металевому каркасі), а також фасаду житлового будинку, металепластикових віконних блоків та оздоблення пластиковою вагонкою фасадних елементів (карнизу та стеля тераси) будинку Позивача.

За фактом завдання шкоди Позивачу 01.07.2021 року було розпочате досудове розслідування за ч. 1 ст. 194 КК України, провадження № 00372, яке 08.02.2022 року було закрито.

22.02.2022 року представник Позивача адвокат Горовий О.В. на адвокатський запит отримав копію Висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Карєтнікової Є.В. №СЕ-19/111-21/38336-БТ від 10.12.2021 року, яким встановлено, що розмір збитків, завданих Позивачу внаслідок пожежі 26.06.2021 року на домоволодінні Відповідача складає 242 210,00 грн.

Відповідач, враховуючи приписи Кодексу цивільного захисту України, Цивільного кодексу України та Правил пожежної безпеки в Україні зобов`язаний належно виконувати обов`язок щодо забезпечення збереження об`єкта, яке перебуває у його власності - домоволодіння, саме власник- Відповідач несе повну відповідальність за дотримання вимог протипожежної безпеки.

Отже, внаслідок недбалого ставлення Відповідача до виконання ним обов`язків по утриманню та збереженню власного майна в належному стані, в належному дотриманні вимог протипожежної безпеки, була нанесена шкода майну Позивача.

На підставі вище зазначеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь збитки в розмірі 242210 (двісті сорок дві тисячі двісті десять) гривень 00 копійок завданих внаслідок пожежі на домоволодінні відповідача ОСОБА_4 26.06.2021 року та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 10 копійок.

12.08.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі.

24.10.2022 року представником відповідача через канцелярію суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що відповідач позов не визнає в повному обсязі, вважає його не обґрунтованим та не підтвердженим належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим вважає, що в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено, оскільки жодне з обґрунтувань, зазначених позивачем не має достатніх підстав, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, жодна з обставин на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог, не підтверджена належними доказами, а додані до позовної заяви докази не підтверджують, що збитки (шкода) в результаті пожежі заподіяні були саме відповідачем.

15.11.2022 року представником позивача через канцелярію суду зареєстровано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано, що пожежа, яка сталася від 26.06.2021 року, виникла не з його вини.

20.02.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду по суті.

07.09.2023 року позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити.

07.09.2023 року представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив суд у задоволенні позову відмовити.

07.09.2023 року судовий експерт Карєтнікова Є.В. в судовому засіданні надала свідчення, які є аналогічні висновку № СЕ-19/111-21/38336-БТ від 10.12.2021 року наявному у матеріалах справи.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що позивачу належить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

26.06.2021 року о 01год. 50 хв. виникла пожежа на домоволодінні Відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , яку було ліквідовано о 04 год. 11 хв. 26.06.2021 року, в результаті якої було заподіяно матеріальної шкоди сусідньому домоволодінню Позивача за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок пошкодження огороджуючої конструкції домоволодіння Позивача (паркан з металевого профілю на металевому каркасі), а також фасаду житлового будинку, металепластикових віконних блоків та оздоблення пластиковою вагонкою фасадних елементів (карнизу та стеля тераси) будинку Позивача.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені статтею 1166 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Для настання деліктної відповідальності за статтею 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 2 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

За змістом ст. 55 вказаного Кодексу забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У частині четвертій статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з роз`ясненнями, викладеним п.2 Постанови Пленуми Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно акту про пожежу від 26.06.2021 року вбачається, що о 01 год. 50 хв. пожежа виникла в домоволодінні відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якої було заподіяно матеріальної шкоди сусідньому домоволодінню позивача за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок пошкодження огороджуючої конструкції домоволодіння Позивача (паркан з металевого профілю на металевому каркасі), а також фасаду житлового будинку, металепластикових віконних блоків та оздоблення пластиковою вагонкою фасадних елементів (карнизу та стеля тераси) будинку Позивача.

Тобто, вказаний Акт підтверджує не тільки факт пожежі, а й місце виникнення пожежі (в приватному гаражі (склад) відповідача), та наслідки у вигляді завданої позивачу шкоди.

Таким чином, пожежа виникла у домоволодінні, власником якого є відповідач який, як власник, несе відповідальність за пожежну безпеку у своєму домоволодінні.

Саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.06.2019 року у справі № 902/435/18).

Внаслідок пожежі позивачу завдані збитки в розмірі 242 210 грн. 00 коп, що підтверджується висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Карєтнікової Є.В. №СЕ-19/111-21/38336-БТ від 10.12.2021 року.

Протиправна поведінка відповідача полягає у бездіяльності, а саме в тому, що останнім не дотримано, як власником домоволодіння, правил пожежної безпеки, що призвело до виникнення пожежі, яка перекинулась на будинок позивача і завдала останньому збитків.

Як наслідок, між протиправною поведінкою відповідача і завданою шкодою позивачу є причинний зв`язок.

Відповідно до правої позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.08.2020 року у справі № 925/1478/16 протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27.12.2019 року у справі № 686/11256/16-ц).

Враховуючи вище викладене, відповідачем у встановленому законом порядку не спростовано, що пожежа, яка сталася від 26.06.2021 року, виникла не з його вини, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих в результаті пожежі задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) збитки в розмірі 242210 (двісті сорок дві тисячі двісті десять) гривень 00 копійок завданих внаслідок пожежі на домоволодінні відповідача ОСОБА_4 26.06.2021 року та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 10 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2023 року.

Суддя А.В. Янченко