КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 751/8447/22
провадження № 22-ц/824/9478/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. А.

при секретарі Кролівець О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України про визнання дій незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року в складі судді Кордюкової Ж. І.

встановив:

18.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України про визнання дій незаконними, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Посилався на ті підстави, що 02 січня 2020 року його було прийнято на роботу лікарем-дерматовенерологом Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України.

20.06.2022 його безпідставно було звинувачено у вживанні спиртних напоїв під час виконання службових обов`язків, на що він дав письмові пояснення, де вказав, що спиртних напоїв не вживав.

05.07.2022 йому повідомили про наказ №176-АГ від 05.07.2022 про результати службового розслідування щодо порушення регламенту робочого часу, визначеного внутрішнім трудовим розпорядком.

Про будь-які інші порушення або неналежне ставлення до своїх обов`язків його не попереджали, пояснень з будь-яких інших підстав у нього не брали, з матеріалами службового розслідування не знайомили.

08 липня 2022 року згідно наказу №239-ОС від 05.07.2022 року його було звільнено на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку).

Зазначав, що внутрішній трудовий розпорядок ним не порушувався, у наказі про звільнення не наведено систематичності порушення ним своїх обов`язків, не застосовано перед звільненням дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

У зв`язку з вчиненням відповідачем протиправних дій йому була завдана моральна шкода, яка полягає у спричиненні тяжкого психологічного шоку в момент, коли він дізнався про своє звільнення, в переживаннях з приводу розуміння цілковитої незаконності дій та тверджень відповідача, у використанні ним свого домінуючого положення, можливого фальсифікування матеріалів службової перевірки, з якими його не ознайомили та проігнорували його звернення. Після вказаних дій відповідача в його сім`ї виникли непорозуміння, він відчував постійний дискомфорт, розуміючи про можливі проблеми, які можуть виникнути при працевлаштуванні на інше місце роботи, у нього погіршились відносини з друзями та колегами, він був змушений звертатися за захистом своїх порушених прав. Завдану моральну шкоду він оцінив в розмірі 109 652 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд:

визнати незаконними дії відповідача щодо його звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України, скасувати наказ № 239-ОС від 05.07.2022 про звільнення з роботи та поновити його на посаді лікаря-дерматовенеролога;

стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;

допустити негайне виконання рішення в частині поновлення його на роботі;

стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 109 652 грн;

стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в розмірі 1 096, 52 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

21.04.2023 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вважає рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Зазначив, що на момент звернення до суду з даним позовом йому не було відомо, в чому складається систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

З відзиву відповідача на позовну заяву йому стало відомо, що перед наказом про звільнення був ще один наказ №169-АГ від 28.06.2022 про накладення на нього стягнення у виді догани. Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі йому не надходила, він не знав про те, що розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження та був позбавлений можливості вчасно подати заяву про збільшення позовних вимог, про виклик свідків, про зупинення провадження у справі.

Вважає, що відповідачем не доведено його вини, а копії документів щодо звільнення та проведення службових перевірок складені з порушенням порядку проведення перевірок та накладення стягнення.

Суд не взяв до уваги той факт, що догана, наявність якої є обов`язковою передумовою звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України, була винесена з порушенням порядку накладення, а також суд не розглянув питання щодо правомірності її накладення.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо систематичності невиконання ним трудових обов`язків.

На підтвердження завданої моральної шкоди ним були надані медичні документи, виписки та консультативні висновки, які є достатніми доказами на підтвердженням його моральних переживань внаслідок звільнення.

07.06.2023 представник Головного військово-медичного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Свої доводи мотивує тим, що 20.06.2022 о 15 год. 50 хв. у службовому приміщенні відділу кадрів Головного центру було виявлено позивача з явними ознаками вживання спиртних напоїв. 28.06.2022 було проведено службовий розбір щодо ймовірного вживання спиртних напоїв позивачем під час виконання службових обов`язків на території військової частини. На підставі проведеного службового розбору факт перебування позивача на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння знайшов своє підтвердження. За неналежне ставлення до виконання посадових обов`язків, передбачених ст. 139 КЗпП України, за невиконання п. 5. 3 Колективного договору між адміністрацією Головного центру та Первинною профспілковою організацією Головного центру ( від імені трудового колективу) на 2022-2025 роки, позивачу було оголошено догану.

08 серпня 2022 року позивач особисто отримав копію висновку та матеріали службового розслідування. В матеріалах службового розслідування містяться копія наказу начальника Головного центру від 28 червня 2022 № 169 «Про результати службового розбору». Не доведення наказу про оголошення догани позивачу під підпис не свідчить, що догана оголошена неправомірно.

Щодо порушення трудової дисципліни зазначив, що відповідно до визначених завдань щодо перевірки стану дотримання розпорядку дня персоналом Головного центру встановлено, що 28.06.2022 о 15.08 год. та 29.06.2022 о 15.45 год. позивач залишив своє робоче місце та покинув територію Головного центру, чим порушив трудову дисципліну. З пояснень начальника шкірно-венерологічного відділення лікаря-дерматовенеролога клініки терапії капітана медичної служби ОСОБА_2 стало відомо, що позивач 28 та 29 червня 2022 року знаходився на робочому місці з 8.00 до 15.12 год. Позивач відмовився надавати пояснення, про що свідчить відповідний акт. З метою встановлення обставин та причин порушення трудової дисципліни було проведено службове розслідування, яким встановлено факт порушення позивачем трудової дисципліни.

Доводи позивача про заподіяння йому моральної шкоди не підтверджено відповідними доказами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Любочка Н. Б. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Додатково пояснили, що постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2023 року (справа №759/16625/22) було визнано неправомірним та скасовано наказ №169-АГ від 28 червня 2022 року про результати службового розбору з оголошенням догани.

Представник Головного військово-медичного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України - ОСОБА_8 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Головним військово-медичним клінічним центром (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України з 02 січня 2020 року, на підставі наказу (розпорядження) №596-ОС від 27 грудня 2019 року про прийняття на роботу. Тривалість робочого дня - 7 год. 42 хв. (а.с. 10 т.1).

20.06.2022 о 15 год. 50 хв. у службовому приміщенні відділу кадрів Головного військово-медичного клінічного центру виявлено лікаря-дерматовенеролога шкірно-венерологічного відділення клініки терапії працівника ОСОБА_1 з явними ознаками вживання спиртних напоїв (а.с. 38 т.1).

З метою встановлення причин та обставин щодо імовірного вживання спиртних напоїв працівником ОСОБА_3 , першим заступником начальника Головного військово-медичного клінічного центру - заступником начальника Головного військово-медичного клінічного центру - начальником медичної частини полковником медичної служби ОСОБА_4 проведено службовий розбір.

Відповідно до пояснень заступника начальника відділу кадрів старшого лейтенанта Дмитра Котусова від 20.06.2022, в цей день о 15.40 год. до відділу кадрів прибув працівник ОСОБА_3 зі службовими питаннями присівши на стілець він заснув на деякий час, його поведінка була схожа на алкогольне сп`яніння. При прибутті представника внутрішньої та власної безпеки "Центр" Державної прикордонної служби України він розбудив ОСОБА_1 , який почав розмовляти нерозбірливою мовою та покинув кабінет з офіцером ВВБ (а.с. 41 т.1).

Відповідно до пояснень заступника начальника Головного військово-медичного клінічного центру - начальника відділу соціально-гуманітарного забезпечення підполковника ОСОБА_5 від 20.06.2022, в цей день близько 16.00 год. йому зателефонував представник внутрішньої та власної безпеки "Центр" та запропонував зайти до ординаторської шкірно-венерологічного відділення. Там він побачив працівника ОСОБА_1 , недопиту рюмку з алкоголем на столі (фото додається). Під час бесіди з працівником ОСОБА_1 він відчув різкий запах алкоголю на видиху, річ була не досить внятною та не зовсім координовані рухи з боку працівника ОСОБА_1 . На запитання: " Чи вживали ви алкоголь ? " відповідь - ні; " Чи бажаєте ви здати кров на предмет визначення рівня алкогольного сп`яніння?" - ні; "Чи бажаєте ви пройти медичний огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння? " - ні. Одразу після всіх відповідей зібрав комісію у складі двох лікарів та себе щоб зафіксувати стан алкогольного сп`яніння працівника ОСОБА_1 , але останній втік з території Головного центру, на телефонні дзвінки не відповідав, по відеоспостереженню відстежити його не вдалося. А вже близько 17.30 год. працівник ОСОБА_1 вийшов на зв`язок та повідомив, що він знаходиться у сімейного лікаря на прийомі з приводу гіпертонічного кризу (а.с. 42 т.1).

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , які надані ним 27.06.2022, 20 червня 2022 року, під час виконання службових обов`язків в робочий час спиртних напоїв не вживав. 20-21.06.2022 відчував значне погіршення стану здоров`я, підвищення артеріального тиску до високих цифр, у зв`язку з чим приймав значну кількість лікарських препаратів. За станом здоров`я перебував на лікарняному з 21.06. по 24.06. До пояснень надає копію лікарняного листа (а.с. 43 т.1).

На підставі проведеного службового розбору щодо ймовірного вживання спиртних напоїв працівником Головного військово-медичн6ого клінічного центру під час виконання службових обов`язків на території військової частини ОСОБА_1 , наказом №169-АГ від 28.06.2022 про результати службового розбору за неналежне ставлення до виконання посадових обов`язків, передбачених вимогами статті 139 КЗпП України за невиконання п.5. 3. Колективного договору між адміністрацією Головного центру та Первинною профспілковою організацією Головного центру ( від імені трудового колективу) на 2022-2025 роки, що полягало у недбайливому ставленні до виконання службових обов`язків, лікарю-дерматовенерологу шкірно-венерологічного відділення клініки терапії працівнику ОСОБА_1 оголошено догану (а.с. 58, 59 т.1).

Відповідно до додатку №1 наказу начальника Головного центру від 1 січня 2022 року №1 "Про організацію служби військ в Головному військово-медичному клінічному центрі ( Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України у 2022 році" робочий день визначено: понеділок-четвер - з 08.00 до 17.00; п`ятниця - з 08.00 до 16.10; обід з 13.00 до 13.30. В примітках вказано, що для працівників Головного центру трудовий розпорядок визначений правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до додатку 7 Колективного договору між адміністрацією Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України та Первинною профспілковою організацією Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (від імені трудового колективу) на 2022 -2025 роки робочий час визначений для лікарів, медичних сестер з 08.30 по 16.12.

Наказом №172-АГ від 01.07.2022 призначено службове розслідування по факту імовірного порушення трудової дисципліни працівником ОСОБА_3 (а.с.57 т.1).

В ході службового розслідування встановлено, що працівник ОСОБА_1 28.06.2022 о 15.08 год. та 29.06.2022 о 15.45 год. залишив своє робоче місце та покинув територію Головного центру, чим порушив трудову дисципліну.

З пояснень начальника відділення шкірно-венерологічного відділення лікаря-дерматовенеролога клініки терапії капітана ОСОБА_2 відповідачу стало відомо, що ОСОБА_7 28 та 29 червня 2022 року знаходився на робочому місці з 08.00 год. по 15.12.год.

ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення, про що 01 липня 2022 року складено Акт про відмову від надання пояснень (матеріалів) або виконання вимог (а.с. 56 т.1).

04.07.2022 складено висновок службового розслідування по факту імовірного порушення трудової дисципліни працівником ОСОБА_1 , відповідно до якого факт порушення ОСОБА_1 додатку 7 Колективного договору між адміністрацією Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України та Первинною профспілковою організацією Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (від імені трудового колективу) на 2022 -2025 роки запропоновано рахувати таким, що має своє підтвердження. Беручи до уваги наказ начальника Головного центру від 28.06.2022 "169 "Про результати службового розбору" та систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (додаток 7) Колективного договору, працівника ОСОБА_1 запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності відповідно до ст. 147 КЗпП України (а.с. 47-49 т.1).

05.07.2022 видано наказ №176-АГ "Про результати службового розслідування" про накладення на працівника ОСОБА_1 стягнення відповідно до ст. 147 КЗпП України у вигляді звільнення з займаної посади відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с. 171-172 т.1).

Наказом №239-ОС (розпорядження) про звільнення працівника від 05.07.2022, ОСОБА_1 , лікаря - дерматовенеролога Шкірновенерологічного відділення клініки терапії, звільнено з займаної посади, п. 3 ст. 40 КЗпП України ( за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку). Причина звільнення: наказ начальника Головного центру від 05.07.2022 №176-АГ "Про результати службового розслідування" (а.с. 11 т.1).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог КЗпП України, відповідачем не надано доказів, що його відсутність на робочому місці 28.06.2022 та 29.06.2022 була викликана поважними причинами, або доказів того, що в ці дні йому, як лікарю, який залучався до чергування у стаціонарі черговим лікарем, в межах місячної норми робочого часу була зменшена тривалість робочого дня ( зміни) і таке зменшення робочого часу погоджене уповноваженою на те особою. Перед застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани, яке не втратило юридичної сили, не було знято достроково, відомості про його скасування в судовому порядку також відсутні. Під час розгляду справи були встановлені обставини, які свідчать про систематичне порушення позивачем правил внутрішнього трудового розпорядку та недотримання трудової дисципліни, що має наслідком застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Частинами першою та другою статті 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У пунктах 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Вирішуючи спір про поновлення працівника на роботі, звільненого за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, суд повинен перевірити законність всіх попередніх стягнень, які за висновком роботодавця, входять до системи для звільнення (річний строк та інше). Отже, незалежно від того, чи оспорює позивач такі накази, які й не потрібно оспорювати заявленням окремої позовної вимоги, суд перевіряє законність таких наказів про оголошення доган, які передували звільненню за систему порушень.

До подібних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 21 червня 2023 року в справі № 212/5018/20.

У зв`язку з викладеним, посилання суду першої інстанції на те, що дисциплінарне стягнення у виді догани не втратило юридичної сили за давністю, не було знято достроково, відомості про його скасування в судовому порядку також відсутні, не позбавляло суд першої інстанції обов`язку перевірити законність накладення на працівника дисциплінарного стягнення, яке передувало його звільненню за систему порушень.

Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2023 року ( справа №759/16625/22) скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2023 року та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірним та скасовано наказ №169-АГ від 28 червня 2022 року про результати службового розбору з оголошенням догани.

Вказаним судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено обґрунтованість доводів позивача щодо порушення роботодавцем норм ст. 147, 149 КЗпП України при проведенні службового розбору по факту імовірного можливого вживання ОСОБА_1 спиртних напоїв 20 червня 2022 року, оскільки матеріали вказаної службової перевірки не містять належних, допустимих доказів щодо перебування ОСОБА_1 на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Представник відповідача не заперечував також ту обставину, що позивач мав право залишити 29.06.2022 робоче місце о 15.42 год., оскільки фактична тривалість його робочого часу з урахуванням добових чергувань становила 7 год. 12 хв., відповідно з 8 год. 30 хв. до 15 год. 42 хв., що відповідає додатку 7 до колективного договору, відповідно до якого лікарям, які залучаються до чергування у стаціонарі черговим лікарем або хірургом, в межах місячної норми робочого часу, зменшується тривалість робочого дня ( зміни) протягом місяця (а.с. 76 т.1).

Відповідач не довів, що він правомірно залишив робоче місце 28.06.2022 о 15.08 год. за погодженням та з дозволу начальника відділення капітана медичної служби ОСОБА_2 .

Разом з тим, допущене працівником 28.06.2022 порушення трудової дисципліни, за відсутності доказів систематичного невиконання працівником трудових обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, не могло слугувати підставою для накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Висновок суду першої інстанції про те, що звільнення відповідача з роботи є правомірним та відповідає вимогам трудового законодавства зроблено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин.

З огляду на те, що звільнення ОСОБА_1 відбулося безпідставно, оскільки в його діях відсутнє систематичне невиконання службових обов`язків, наказ про звільнення позивача є незаконним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

У пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 №13 Пленуму Верховного Суду України зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів, що минули починаючи з дня незаконного звільнення, по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі.

Беручи до уваги, що позивача було звільнено у липні 2022 року, середньоденна заробітна плата обчислюється судом виходячи з розміру заробітної плати, нарахованої позивачеві за травень і червень 2022 року.

Як убачається з довідки про доходи від 07.06.2022, позивачу нараховано заробітну плату: за травень 2022 року - 22 138,21 грн; за червень 2022 року - 22 220,08 грн, всього 44 358,29 грн за 44 робочих дні. Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 1 008,14 грн ( 44 358,29 грн :44 дні).

З огляду на викладене, кількість днів вимушеного прогулу, які підлягають оплаті, складає 302 робочих дні ( з 09.07.2022 по 05.09. 2023).

Таким чином, у зв`язку з незаконним звільненням з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 304 458, 28 грн (1 008,14 грн х 302 робочих дні).

Вказана сума зазначена без вирахування податків та обов`язкових платежів, встановлених чинним законодавством України.

Згідно із частиною першою статті 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Приймаючи до уваги характер моральних страждань, які заподіяні ОСОБА_1 внаслідок незаконного звільнення з роботи, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, які пов`язані з переживанням втрати роботи та шкоди репутації, погіршенням відносин з друзями та колегами, тривалість фізичних та душевних страждань, враховуючи ступінь вини відповідача, яким було прийнято незаконний наказ, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди підлягають задоволенню частково, в розмірі 5 000 грн.

Частиною 13 статті 141 ЦПК Українипередбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, з Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 741 грн 30 коп. та в дохід держави судовий збір в сумі 9 832 грн 15 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України №239-ОС від 05.07.2022 про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря-дерматовенеролога Шкірновенерологічного відділення клініки терапії 08 липня 2022 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-дерматовенеролога Шкірновенерологічного відділення клініки терапії Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України з 09 липня 2022 року.

Стягнути з Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (, вул. Ягідна, 58, м. Київ, 03083) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 липня 2022 року по 05 вересня 2023 року в розмірі 304 458,28 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Стягнути з Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (, вул. Ягідна, 58, м. Київ, 03083) на користь ОСОБА_1 5 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (, вул. Ягідна, 58, м. Київ, 03083) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 741 грн 30 коп.

Стягнути з Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України (, вул. Ягідна, 58, м. Київ, 03083) в дохід держави судовий збір в сумі 9 832 грн 15 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.09.2023.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук