Справа № 739/1122/23
Провадження № 2/739/228/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Лукаш Н.Я.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 ,

прокурора Тишкевич Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про продовження строку на відчуження земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

1.Описова частина

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_3 (далі позивачка), діючи через свого представника ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про продовження строку на відчуження земельних ділянок площею 3,1771 гектари з кадастровим номером :04:000:0351 та площею 0,5717 гектари з кадастровим номером :04:000:0434 на один рік, який просить обчислювати з 01 січня 2024 року або з дати закінчення воєнного стану, якщо дана подія відбудеться раніше 01 січня 2024 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є громадянкою Російської Федерації та має посвідку на постійне проживання на території України. У порядку спадкування вона набула право власності на вказані вище земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Однак, хоча згідно статті 81 Земельного кодексу України (далі ЗК України) вона протягом року мала здійснити їх відчуження, проте не мала можливості зробити це з поважної причини. Позивачка вказує, що зверталася до нотаріуса з приводу здійснення відчуження земельних ділянок, але отримала негативні відповіді. Також згідно пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України до 01 січня 2024 року заборонено купівлю-продаж або відчуження в інший спосіб на користь юридичних осіб земельних ділянок, які перебувають у приватній власності. Крім того, з 28 лютого 2022 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28 лютого 2022 року на час дії воєнного стану заборонено вчинення будь-яких нотаріальних дій за зверненням громадян РФ та її юридичних осіб. Відповідно до 01 січня 2024 року чи до закінчення дії воєнного стану вона не може з об`єктивних причини виконати обов`язок щодо відчуження отриманих у спадщину земельних ділянок. При цьому законодавством не встановлено заборони щодо продовження строку на відчуження земельних ділянок іноземцями і таке продовження не суперечить чинному законодавству. У зв`язку з вказаним, посилаючись на положенням статей 3, 41,64 Конституції України, та висновки ЄСПЛ, що містяться у рішенні, винесеному у справі «Щокін проти України», позивачка просить продовжити їй строк на відчуження вказаних вище земельних ділянок.

Представником відповідача подано відзив на позов з якого вбачається, що відповідачем позовні вимоги не визнаються, оскільки законом не встановлено порядку продовження строку на відчуження земельних ділянок іноземцями.

Прокурором, який вступив у справу до початку розгляду справи по суті, подано письмові пояснення з яких вбачається, що остання заперечує проти задоволення позову, при цьому свою позицію мотивує тим, що позивачка, як громадянка Російської Федерації, набула у власність в порядку спадкування відповідні земельні ділянки 27 січня 2020 року і протягом року була зобов`язана здійснити їх відчуження. При цьому ні ЗК України, ні іншими нормами земельного законодавства не передбачено можливості та порядку поновлення строку для відчуження земельної ділянки. Строк на відчуження земельної ділянки іноземцями є преклюзивним та змінюватися не може. Також прокурор вказує, що причини пропуску строку відчуження земельних ділянок не є поважними і жодними доказами не підтверджуються.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові, також пояснив, що позивачка була обізнана про необхідність відчуження земельних ділянок протягом року з моменту набуття їх у власність, однак коли звернулася до нотаріуса щодо продажу останніх, то їй було відмовлено. При цьому вона сподівалася реалізувати земельні ділянки не на користь фізичної, а користь юридичної особи, що заборонено до 01 січня 2024 року. З цих підстав вона не змогла здійснити відчуження відповідних земельних ділянок.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції висловився проти задоволення позову з підстав, вказаних у відзиві на позов.

Прокурор у судовому засіданні в режимі відеоконференції висловилася проти задоволення позову з підстав, вказаних у поясненнях, також зазначила, що у січні 2021 року позивачка передала в оренду належні їй земельні ділянки, що на думку прокурора додатково свідчить про відсутність у неї наміру відчужувати свої земельні ділянки. Доказів звернення позивачки до нотаріуса з приводу відчуження земельних ділянок та відмови їй у вчиненні нотаріальних дій як позивачкою, так і її представником суду не надано. Сама заборона на відчуження юридичним особам земельних ділянок почала діяти не в січні 2020 року, а пізніше і у 2020 році іноземці мали можливість здійснювати відчуження земельних ділянок.

Заяви та клопотання учасників справи

27 червня 2023 року представником відповідача було подано відзив на позов.

30 серпня 2023 року прокурором було подано письмові пояснення по суті справи.

Також учасниками справи подавалися клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, які судом були задоволені.

Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 13 червня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 13 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи

Як встановлено, позивачка є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується її паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 05 травня 2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 6). При цьому вона постійно проживає в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області (а.с. 6).

27 січня 2020 року позивачка набула у порядку спадкування за законом після своєї матері ОСОБА_4 право власності на земельні ділянки площею 3,1771 гектари з кадастровим номером :04:000:0351 та площею 0,5717 гектари з кадастровим номером :04:000:0434 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 4-5).

Згідно статті 14 Конституції України та статті 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частини першої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частини другою статті 81 ЗК України передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

При цьому згідно частини четвертої статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Наведене вище норма кореспондується з частиною першою статті 145 ЗК України, відповідно до якої, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

Водночас, невиконання іноземцями та особами без громадянства вказаного обов`язку у відповідності до пункту «в» частини першої статті 143, частини третьої статті 145 ЗК України є підставою для примусового припинення прав на земельну ділянку в судовому порядку й така земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Оцінюючи доводи позивачки, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги про продовження їй строку відчуження земельних ділянок, встановленою пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України забороною до 01 січня 2024 року здійснювати купівлю-продаж або відчуження в інший спосіб на користь юридичних осіб земельних ділянок суд зазначає, що дана заборона у чинній редакції діє з 01 липня 2021 року, коли набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення» №552-ІХ від 31 березня 2020 року.

При цьому до 01 липня 2021 року пунктом 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачалося, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, не допускалася купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства.

Отже, до 01 липня 2021 року іноземці мали можливість здійснити відчуження належних їм земельних ділянок сільськогосподарського призначення як фізичним, так і юридичним особам, а з 01 липня 2021 року вони могли здійснювати відчуження земельних ділянок з вказаним цільовим призначенням лише на користь фізичних осіб.

З наведеного вище вбачається, що жодних перешкод у позивачки для відчуження прийнятих у спадщину земельних ділянок протягом року з моменту набування їх у власність в порядку спадкування, не було. Будь-яких доказів того, що позивачка до подання позову зверталася до нотаріуса з приводу відчуження належних їй земельних ділянок сільськогосподарського призначення і у вчиненні нотаріальних дій щодо такого відчуження їй було відмовлено матеріали справи не містять.

Суд також враховує, що як Земельним кодексом України, так і іншими нормативно-правовими актами не передбачено можливості та порядку продовження чи поновлення строків для відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які в порядку спадкування отримані у власність іноземним громадянином чи особою без громадянства.

З наведених вище підстав суд приходить до висновку про відсутність підстав для продовження позивачці строку на відчуження земельних ділянок площею 3,1771 гектари з кадастровим номером :04:000:0351 та площею 0,5717 гектари з кадастровим номером :04:000:0434 , у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 83, 141, 247, 258-259, 263-268, 273, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про продовження строку на відчуження земельних ділянок відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області, , місцезнаходження: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 11а.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 08 вересня 2023 року.