Справа № 524/2395/23
Провадження № 2/524/1412/23
04 вересня 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора про скасування арешту квартири АДРЕСА_1 , накладеного на підставі повідомлення б/н від 08.06.2001 ОГИС Автозаводського району, ухвалив таке рішення.
Свої вимоги позивачі мотивували тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 . Під час оформлення документів їм стало відомо про те, що на підставі повідомлення б/н від 08.06.2001 ОГИС Автозаводського району на їх нерухоме майно було накладено арешт. Вважать, що арешт було накладено помилково,оскільки боржник ОСОБА_3 не має до них жодного відношення.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачі в судове засідання не з`явились, відзив не подали.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ
22 червня 2023 року постановлено ухвалу про заміну відповідача.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що на підставі повідомлення б/н від 08.06.2001 ОГИС Автозаводського району було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .. Вказані обставини підтверджується довідкою №323479333 від 21.02.2023, копією постанови від 08.06.2001 та копією свідоцтва про право власності на житло.
У ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
ОЦІНКА СУДУ
Вирішуючи вимоги позивачів, суд враховує безпідставність накладення арешту на власність позивачів та тривалість обмеження їх права власності, з огляду на те, що позивачі не були боржниками у виконавчому провадженні.
У зв`язку із цим, суд вважає за можливе задовольнити позов.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивачів.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зняття арешту з майна задовольнити.
Скасувати обтяження у виді арешту квартири АДРЕСА_1 , накладеного на підставі повідомлення б/н від 08.06.2001 ОГИС Автозаводського району, реєстраційний номер обтяження: 1754856.
Судові витрати покласти на позивачів.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Діна АНДРІЄЦЬ