Провадження № 2/522/4715/23
УХВАЛА

11 вересня 2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОМР про позбавлення батьківських прав.

01.06.2023 судом відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.

01.06.2023 судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 96672, з якої вбачається, що за вказаними параметрами особу не знайдено.

05.06.2023 ухвалою суду позов залишено без руху, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 175 ЦПК України. Для усунення недоліків позивачу запропоновано надати суду докази, які б підтверджували, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є Приморський район м. Одеси.

14.06.2023 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків у якій зазначено, що останнім місцем проживання сторін сім`єю є: АДРЕСА_1 .

19.06.2023 судом відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України на адресу відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області було направлено запит щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.

12.07.2023 до суду надійшла відповідь відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області з якої вбачається, що по м. Одесі та Одеській обл. ОСОБА_2 не значиться.

До позовної заяви додано довідку Департаменту надання адміністративних послуг ОМР № К1-89274-ф/л від 18.05.2023, згідно з якою ОСОБА_1 є громадянкою України, її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

17.07.2023 судом відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України на адресу відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області було направлено запит щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) позивача.

26.07.2023 до суду надійшла відповідь відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області з якої вбачається, що по м. Одесі та Одеській обл. ОСОБА_1 не значиться.

04.08.2023 судом з метою вирішення питання про дотримання правил підсудності під час відкриття провадження було направлено запит до Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.

25.08.2023 до суду надійшла відповідь Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України з якої вбачається, що за наявною в ДМС інформацією та наявними обліками територіальних органів Державної міграційної служби України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не значиться.

Як вбачається з прохальної частини позову, відповідач ОСОБА_2 є уродженцем м. Литкарино, Московської обл. Зареєстрованого місця проживання в України не має.

З свідоцтва про встановлення батьківства та свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (громадянин РФ) є батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Одинцово, Московська обл., Російської Федерації.

Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України від 10.11.2020 № 385546 ОСОБА_4 є громадянином України.

Таким чином, предметом позову є позбавлення відповідача, який є громадянином Російської Федерації, батьківських прав. Позивачка є громадянинкою України та разом із дитиною наразі проживає в Україні. Відповідач є громадянином Російської Федерації та на території України зареєстрованого місця проживання не має та не мав.

Чинним цивільним процесуальним законодавством України передбачено, що спір щодо позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини підсудний суду за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання або перебування відповідача (правила загальної підсудності, стаття 27 ЦПК України) та не передбачає альтернативної підсудності щодо можливості розгляду вказаної справи за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

З урахуванням Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», оскільки відповідач є громадянином іншої держави, процесуальні питання, пов`язані з вирішенням даного спору, регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право».

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Таким чином, суди, вирішуючи питання про належність справи до їх компетенції, зобов`язані з`ясувати, в судах якої країни відповідно до міжнародних зобов`язань України підлягає розгляду справа з міжнародним елементом.

Лише у разі, якщо спір підлягає вирішенню в судах України, підсудність справи визначається за правилами, встановленими ст.ст. 27, 28 ЦПК України.

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Положеннями статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Отже, ані вказана норма Закону України «Про міжнародне приватне право», ані інші законодавчі акти не передбачають, що національні суди можуть приймати до свого провадження і розглядати справи про позбавлення батьківських прав, відповідачем за яким є громадянин іншої держави, який не має місця проживання або місцезнаходження в Україні.

Подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 26.04.2022 у справі № 200/421/19.

Пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 5 ст. 186 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, оскільки відповідач є громадянмном Російської Федерації, зареєстрованого місця проживання та майна на території України не мав та не має, наразі на території України не мешкає, місцем народження їхнього сина є Російська Федерація, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства судами України, а відтак у відкритті провадження у справі слід відмовити.

При цьому суд роз`яснює ОСОБА_1 , що розгляд її вимог віднесено до відповідного суду Російської Федерації за місцем проживання відповідача.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що її позовні вимоги підлягають розгляду відповідним судом Російської Федерації за місцем проживання відповідача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Павлик