КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/14634/22

07 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Буцан Оксани Володимирівни на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Цимбал І.К., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 63 250,00 дол. США та судовий збір у розмірі 12 653,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У травні 2023 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Гайдаш Олександр Володимирович звернувся до Дарницького районного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

В обґрунтування вимог заяви зазначав, що 04.05.2023 року у судових дебатах представником позивача було заявлено, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду буде подана відповідна заява про відшкодування судових витрат.

Зазначає, що предметом договору про надання правової допомоги від 19.09.2022 року, який був укладений між адвокатом Гайдаш О.В. та позивачем ОСОБА_2 , відповідно до п. 1.1 договору, є представлення прав та інтересів замовника щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 24.11.2021 року.

Згідно пунктів 2, 3 додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 19.09.2022 року гонорар адвоката за супроводження справи у суді, що полягає у написанні позову та процесуальних документів, здійсненні розрахунків, представництві інтересів замовника у суді, у розмірі 20 000,00 грн. сплачується протягом 30 днів після ухвалення судового рішення у суді першої інстанції.

Вказує на те, що ОСОБА_2 має сплатити за надану правничу допомогу 20 000,00 грн., що складає суму судових витрат, яка має бути відшкодована відповідачем, так як позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені судом першої інстанції.

З урахуванням вище викладеного, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 20 000,00 грн.

12 травня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Буцан Оксана Володимирівна подала до Дарницького районного суду м. Києва заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення в яких зазначає, що договір про надання правничої допомоги, укладений між позивачем та адвокатом, був підписаний 19.09.2022 року, додаткова угода до договору про надання правничої допомоги датована 24.09.2022 року, а тому ніщо не перешкоджало представнику позивача надати вказані докази на підтвердження судових витрат суду своєчасно, тобто, до закінчення судових дебатів.

Вказує на те, що представником позивача, до закінчення судових дебатів у справі, не було заявлено (озвучено) клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, а тому такі вимоги заяви не підлягають задоволенню і суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначає, що згідно з попереднім розрахунком судових витрат, який було долучено до позовної заяви, загальний розмір витрат був зазначений позивачем у розмірі 15 000,00 грн., а не 20 000,00 грн., як зазначено у заяві про ухвалення додаткового рішення.

Додатковим рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року заяву адвоката Гайдаша Олександра Борисовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним задоволено.

Ухвалено додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору позики недійсним.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду першої інстанції, 09 червня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Буцан Оксана Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат подана до Дарницького районного суду м. Києва 09.05.2023 року, проте додаткове рішення було ухвалено судом 24.05.2023 року, тобто, з порушення десятиденного строку, передбаченого ч.3 ст. 270 ЦПК України.

Звертає увагу суду на той факт, що договір про надання правничої допомоги датований 19.09.2022 року, а додаткова угода до нього - 24.09.2022 року, тобто, задовго до винесення основного рішення у справі, яке ухвалено Дарницьким районним судом м. Києва 04.05.2023 року.

Вказує на те, що прохальна частина позову не містила взагалі вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу, а тому вони не могли бути компенсовані судом, адже правила ЦПК України не надають суду права виходу за межі позовних вимог з власної ініціативи.

Зазначає, що представником позивача, до закінчення судових дебатів, не було заявлено (озвучено) суду клопотання про компенсацію позивачу витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим такі вимоги не підлягали задоволенню і суд не мав підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

Посилається на те, що оскаржуваним додатковим рішення суду вирішено стягнути з апелянта судові витрати у розмірі 20 000,00 грн. з огляду на те, що сторонами у вищевказаному договорі встановлений фіксований розмір оплати послуг адвоката, з чим апелянт не погоджується, оскільки згідно попереднього розрахунку судових витрат позивача, який було ним долучено до позовної заяви, розмір судових витрат складався з загальної суми у розмірі 15 000,00 грн., а не 20 000,00 грн..

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Буцан Оксана Володимирівна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви представника позивач про ухвалення додаткового рішення що відшкодування судових витрат.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Гайдаш Олександр Володимирович в судовому засіданні зазначив, що проти доводів апеляційної скарги він заперечує, проте вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу пропорційну розміру задоволених позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., поясненн6я учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 вересня 2022 року між адвокатом Гайдаш Олександром Володимировичем та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно з п. 1.1замовник доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання юридичних послуг замовнику на умовах, передбачених цим договором, представляти інтереси замовника щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 24 листопада 2021 року та захисту його прав як іпотеко держателя предмета іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розділу 4 договору сторони погодили, що фактори, що беруться до уваги при визначенні розміру гонорару, включають в себе: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення для клієнта; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає замовник; досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає замовник; особливі або додаткові вимоги замовника стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин адвоката з замовником; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація адвоката.

Жодний з факторів, вказаних у пункті 4.1. цього договору, не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв`язку стосовно до обставин кожного конкретного випадку.

Розмір гонорару і порядок його внесення визначаються за домовленістю сторін в додаткових угодах до договору про надання правової допомоги, які після їх підписання сторонами, стають невід`ємною частиною цього договору.

24 вересня 2022 року між адвокатом Гайдаш Олександром Володимировичем та Юрковим Олександром Борисовичем було підписано додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 19 вересня 2022 року відповідно до якої сторони погодили, що згідно пункту 4.3. договору про надання правової допомоги від 19.09.2022 року послуги адвоката в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 24.11.2021 року у суді першої інстанції оплачуються згідно з цією додатковою угодою.

2. Замовник сплачує гонорар адвокату за супроводження справи у суді, що полягає у написанні позову та процесуальних документів, здійсненні розрахунків, представництві інтересів замовника у суді, у розмірі 20 000,00 грн.

3. Гонорар сплачується протягом 30 днів після ухвалення судового рішення у суді першої інстанції. Замовник має право сплатити частину гонорару до ухвалення судового рішення у суді першої інстанції.

4. Адвокат має право, окрім гонорару, на отримання від замовника коштів, необхідних для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням доручення за попереднім погодженням із замовником.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення та стягуючи з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн. витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції посилався на те, що представником позивача до закінчення судових дебатів було заявлено, протягом п`яти днів після ухвалення рішення заявником подано належні докази обґрунтування розміру вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, у визначений законом строк, а тому заява про відшкодування витрат є законною, обґрунтованою і підлягає задоволенню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву - частина 8 статті 141 ЦПК України.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч.ч.5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2022 року між адвокатом Гайдаш Олександром Володимировичем та Юрковим Олександром Борисовичем було укладено договір про надання правової допомоги.

Підписавши додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 19 вересня 2022 року сторони погодили, що замовник сплачує гонорар адвокату за супроводження справи у суді, що полягає у написанні позову та процесуальних документів, здійсненні розрахунків, представництві інтересів замовника у суді, у розмірі 20 000,00 грн.

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Аналізуючи подані представником позивача докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем доведено розмір витрат, які були понесені позивачем у розмірі 14 000,00 грн. Представником відповідача заперечень щодо вказаного розміру витрат позивача на правничу допомогу до суд не подано.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. суд першої інстанції не застосував вимоги ст. 141 ЦПК України та не врахував, що позовні вимоги було задоволено на 90,99%, а тому додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року підлягає зміні, шляхом зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 20 000,00 грн. на 18 198,00 грн.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що заява про ухвалення додаткового судового рішення по справі про відшкодування судових витрат подана до Дарницького районного суду м. Києва 09.05.2023 року, проте додаткове рішення було ухвалено судом 24.05.2023 року тобто з порушення десятиденного строку передбаченого ч.3 ст. 270 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що прохальна частина позову не містила взагалі вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу, відповідно вони не могли бути компенсовані судом, адже правила ЦІК України не надають суду права виходу за межі позовних вимог з власної ініціативи, колегія суддів відхиляє, оскільки до позовної заяви позивач подав попередній розрахунок судових витрат позивача. В подальшому між сторонами було підписано додаткову угоду відповідно до якої сторони погодили розмірі витрат на правничу допомогу який очікує понести позивач в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що представником позивача, до закінчення судових дебатів, не було заявлено (озвучено) клопотання суду про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим такі вимоги не підлягали задоволенню і суд не мав підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи апеляційної скарги спростовуються звукозаписом судового засідання.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Буцан Оксани Володимирівни підлягає частковому задоволенню, додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 133,137,141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Буцан Оксани Володимирівни задовольнити частково.

Додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року змінити, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, стягнутий з відповідача ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь позивача ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) з 20 000,00 грн. до 18 198,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2023 року.

Головуючий: Судді: