н/п 2/490/3370/2021 Справа № 490/823/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

07 вересня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О. А. при секретарі Позднякову Є.В., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики від 10.01.2018 року недійсним, -

встановив:

У лютому 2020 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за довгором позики у сумі 3140,05 дол. США та судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2020 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою суду від 05.03.2020 позовну заяву залишено без руху.

06.04.2020 року до канцелярії суду надійшла заява про виправлення недоліків.

Ухвалою суду від 13.04.2020 справу прийнято до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначити проведення підготовчого судового засідання.

06.11.2020 року Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення по справі №490/823/20, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за позиковим зобов`язанням у розмірі 3140,05 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ 78 595,45 грн. та судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

31.03.2021 року представник заявника ОСОБА_2 - адвокат Позивайло І.С. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 06.11.2020 року по справі №490/823/20.

Ухвалою суду від 02.04.2021 була прийнята заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 28.04.2021 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі - задоволено.

Заочне рішення від 06 листопада 2020 року скаксовано і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

27.05.2021 року від представника відповідача адвоката Позивайло І.С, надійшов відзив на позов.

27 травня 2021 року через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, в якій просить визнати договір позики, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме розписку від 10.01.2018 року на суму 3000 доларів США недійсним

21.09.2021 року від позивачки надійшла відповідь на відзив .

Ухвалою суду від 22.09.2021 року був прийнятий зустрічний позов про визнання договору позики від 10.01.2018 року недійсним та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином. Відзиву на зустрічну позовну заяву не надав.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив..

Ухвалою суду від 07 квітня 2023 закрито підготовче провадження у справі та у зв`язку з надмірною навантаженістю призначено справу до судового розгляду по суті на 08 червня 2023 року.

В судові засідання, призначені на 08 червня 2023 року та 07 вересня 2023 року позивачі як за первісним та і за зустрічним позовами та їх представники, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, повідомлялися судом багаторазово належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи, а також шляхом оголошення на сайті Судова Влада.

За вказаних фактичних обставин, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободтапрактику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно із ч. 1ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Згідно приписів ст. 58, ч.ч. 3, 5 ст.223 ЦПК України позивач може забезпечити свою участь в судовому засіданні особисто або шляхом участі повноважного представника, при цьому особиста участь позивача не позбавляє його права мати при розгляді справі й представника, неявка ж представника за умови участі позивача не є перешкодою в розгляді справи, відкладення розгляду справи у такому випадку є правом, а не обов`язком суду, коли з урахуванням обставин суд дійде поважності причин та підстав відкладення справи, в той час у разі одночасної повторної неявки позивача та його представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від цих учасників процесу надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, та не з`явлення безпосередньо позивачане перешкоджає вирішенню спору.

Згідно положень п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності. Наведений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у справі № 522/22303/14-ц від 27.03.2020 та у справі№ 658/1141/18 від 21.09.2020 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом та їх представники не з`явилися двічі поспіль рази у судове засідання з розгляду справи по суті, а загалом чотири рази поспіль не з`являлися до суду в призначені судові засідання, не подали жодної заяви про розгляд справи у їх відсутність чи про відкладення судового засідання з посиланням на поважні причини, що вказує на зловживання позивачами своїми прецесуальними правами.

Так, відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Судом виконані вимоги процесуального законоду, судові повістки надсилалися за адресою реєстрації та проживання, яку позивачі повідомили суду, зазначені ними номери телефонів перебувають поза зоною обслуговування мобільним оператором.

Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Неявка позивачів позбавляють суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

У постановах Верховного Суду: від 11 січня 2023 року у справі № 500/3032/18 (провадження № 61-19742св21), від 12 січня 2023 року у справі № 205/3009/16 (провадження № 61-6033св22), від 14 лютого 2023 року у справі № 947/15909/21 (провадження № 61-10773св22) зазначено, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами, що презюмується.

Таким чином, положення частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Відповідно до положеньст. 223 ЦПК України в даному випадку відсутні правові підстави для відкладення судового засідання, оскільки позивач втретє не з`явивися для розгляду справи по суті.

Таким чином, відповідно до ч.3ст.131 ЦПК України, суд визнає, що позивач вдруге не з`явився до суду без поважних причин.

За таких обставин, враховуючи принцип розумності строків розгляду справи та те, що позивачі повторно не з`явилися у судове засідання для розгляду справи по суті, протягом півтора року взагалі не проявляючи жодного інтересу до своєї справи, позивачі та їх представники не позбавлені були можливості подавати будь-які заяви через систему "Електронний суд", засобами електронного чи поштового зв`язку, даних про те, що перебуває за межами міста суду не надав, місто Миколаїв після звільнення м.Херсон вже не є прифронтовим містом та не перебуває в зоні активних бойових дій, що вже не створює небезпеку для сторін перебувати в приміщенні суду, працівники Центрального районного суду м.Миколаєва щоденно перебувають на робочому місці задля забезпечення безперервного доступу сторонам доступу до правосуддя - суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст.46,47,55,84,223,247,257,258,260,261,268,353,354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики від 10.01.2018 року недійсним - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачам, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Гуденко О.А.