№ 207/3650/23
№ 2/207/951/23
21 серпня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бистрової Л.О.
при секретарі Пономаренко В.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Смоли» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Смоли» про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації моральної шкоди, в якому просить стягнути з Державного підприємства «Смоли» на користь ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі в тому числі компенсацію за невикористаний 21 день відпустки в сумі в сумі 55 816,07 гривень без утримання податків та зборів, середній заробіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 140 943 гривень 11 коп. з коригуванням вказаної суми на день винесення рішення та судові витрати.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що він, ОСОБА_1 , з 16 серпня 2001 року був прийнятий на роботу до Державного підприємства «Смоли» на посаду електромонтера з ремонту та обслуговуванню електрообладнання.
Наказом № 62/ос від 14.04.2022 року його було звільнено за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
З листопада 2021 року відповідач не сплачував йому заробітну плату, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Він неодноразово звертався з проханням виплатити заробітну плату та заборгованість, на що відповідач не реагує.
30 червня 2022 року Державне підприємство «Смоли» припинено шляхом його перетворення в Акціонерне товариство «Смоли», про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Акціонерне товариство «Смоли» з моменту його державної реєстрації є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства «Смоли».
Позивач звернувся до підприємства щодо надання довідки про нараховану ллє не виплачену заробітну плату. Відповідач надав довідку за № 132 від 21 вересня 2022 року згідно з якою заборгованість по заробітній платі щодо нарахованої але не виплаченої заробітної плати становить 44 730,05 грн. з утримання податків та зборів, сума невиплаченої заробітної плати без утримання податків з листопада 2021р. по квітень 2022 включно становить 55 816,07 грн.
Згідно із довідкою відповідача № 132 від 21 вересня 2022 року на час звільнення належні до сплати позивачу суми склали з урахуванням податків:
- заборгованість по заробітній платі за листопад 2021 рік 7234,49 грн.;
- заборгованість по заробітній платі за грудень 2021 рік 7537,23 грн.;
- заборгованість по заробітній платі за січень 2022 року 7394,50 грн.;
- заборгованість по заробітній платі за лютий 2022 року 6902,49 грн.;
- заборгованість по заробітній платі за березень 2022 року 7387,61 грн.;
Всього заборгованість щодо нарахованої але не виплаченої заробітної плати згідно вище вказаної довідки складає 55 816,07 гривень без утримання податків та зборів.
При звільненні позивача з підприємства з ним не було проведено повний розрахунок та належні йому кошти не були виплачені.
Сума середнього заробітку за період затримки з 15.04.2022 року по 28.07.2023 року включно складає 331 день, тобто сума середнього заробітку за період затримки складає: 425,81 гривні середньоденна х 331 днів затримки = 140 943 гривень 11 коп.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо належного його повідомлення про дату та час розгляду справи. Причини неявки суду невідомі.
Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, ОСОБА_1 , з 16 серпня 2001 року був прийнятий на роботу до Державного підприємства «Смоли» на посаду електромонтера з ремонту та обслуговуванню електрообладнання.
Наказом № 62/ос від 14.04.2022 року його було звільнено за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.
При звільненні з ОСОБА_1 не було проведено повний розрахунок та належні йому кошти не були виплачені.
Згідно довідки № 132 від 21 вересня 2022 року згідно з якою заборгованість по заробітній платі щодо нарахованої але не виплаченої заробітної плати становить 44 730,05 грн. з утримання податків та зборів, сума невиплаченої заробітної плати без утримання податків з листопада 2021р. по квітень 2022 включно становить 55 816,07 грн..
Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ч. 1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», а позивач ОСОБА_1 перебував з Акціонерним товариством «Смоли» в трудових відносинах до 14.04.2022 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав усі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.
Однак, в день звільнення позивача 14.04.2022 року, відповідач не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, з листопада 2021 року по квітень 2022 року в тому числі компенсацію за невикористані дні відпустки, що складає 55 816,07 гривень без утримання податків та зборів.
Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, в розмірі 140 943 гривень 11 коп. з коригуванням вказаної суми на день винесення рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.
Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Із наданої позивачем довідки №132 від 21 вересня 2022 року вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 425,81 грн..
Таким чином, оскільки позивач був звільнений з роботи 14 квітня 2022 року, час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, станом на 14 жовтня 2022 року, складає 131 робочий день.
Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 55 781 грн. 11 коп. (425,81 грн./день * 131 робочих дні).
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат.
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за звернення до суду із позовною заявою майнового характеру судовий збір дорівнює 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн..
Керуючись статтями 47, 115-117, 231, 232, 238 КЗпП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», статтями 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Смоли» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Смоли» - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л.О. Бистрова