ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7872/23 Справа № 212/3976/23 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 212/3976/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2023 року, яке ухвалено суддею Пустовітом О.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 21 липня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - АТ «Кривбасзалізрудком») відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 01 квітня 1994 року він був прийнятий на ш. «Родіна» гірничім робітником, з 23 серпня 1994 року працював підземним бурильником титанових шпурів в підземних умовах АТ «Кривбасзалізрудком» з повним робочим днем.

21.07.2021 ОСОБА_1 звільнився з підприємства за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію.

10 січня 2023 року висновком професійної лікувально-експертної комісії Державного підприємства «Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» позивачу встановлені діагнози: радикулопатія (попереково-крижева та шийна з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечелопаточного періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових та колінних суглобів); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А, ЛН першого-другого ступеня. Захворювання професійні.

01 червня 2023 року висновком спеціалістів Дніпропетровської обласної МСЕК позивачу встановлено 3 групу інвалідності та 65% втрати працездатності від професійних захворювань, були протипоказані важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, робота в умовах виробничого пилу, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності - спостереження у сімейного лікаря, санаторно - курортне та медикаментозне лікування.

17 лютого 2023 року складено Акт розслідування причин виникнення професійних захворювань, де серед причин зазначено: важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 25 кг і складала 55 кг при нормі до ЗО кг; періодичне перебування у незручній робочій позі 40% зміни при нормі до 25%; періодичне перебування у вимушеній робочій позі 20% зміни при нормі до 10%. Пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала граничнодопустиму в 1,95 рази (3,9 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3).

Позивач на теперішній час не має можливості працювати як за станом здоров`я, так і за медичними показниками.

Внаслідок незабезпечення належних умов праці (перевищення гранично допустимих норм праці на моєму робочому місці), позивачу було заподіяно шкоду професійними захворюваннями та моральну шкоду. Позивач зауважує, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, виражених у тривалому розладі здоров`я. Позивач часто лікувався, але покращень не відчував. Дана ситуація призвела до стресу на ґрунті переживань і психологічного перевантаження, що викликало нервове виснаження та психічну роздратованість. Неналежне виконання працівниками з охорони праці своїх посадових обов`язків призвело до різкої, несподіваної і тривалої, в негативний бік, зміни звичного способу та якості життя позивача.

Оскільки професійне захворювання у позивача виникло внаслідок порушень норм охорони праці, допущених підприємством, де він працював, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 320 000 грн. за спричинену моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я на виробництві зазначену суму, без утримання всіх податків та обов`язкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я 280 000 грн. без урахування податку, зборів та інших платежів, та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 2 800 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача з відповідача, просить збільшити розмір моральної шкоди до заявленого у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманих позивачем професійних захворювань, стан здоров`я, який не поліпшується, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, які необхідні позивачу для поліпшення стану здоров`я.

Внаслідок втрати професійної працездатності позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, оскільки його постійно турбує стан його здоров`я. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивач, внаслідок отриманих професійних захворювань, втратив 65 % професійної працездатності безстроково.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та зменшення розміру стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди до 141 537,50 грн. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Зазначає, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та отриманням позивачем професійних захворювань, а тому підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди на підприємство відсутні.

Вказує, що розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача.

Апелянт зауважує на тому, що відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях є об`єктивним явищем.

На думку відповідача, судом стягнуто моральну шкоду в завищеному розмірі, без врахування засад розумності, виваженості й справедливості.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Кривбасзалізрудком» - Ткач О.Г., яка підтримала доводи апеляційної скарги відповідача, просила її задовольнити, та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював у Акціонерному товаристві «Кривбасзалізрудком» з 01 квітня 1994 року по 21 липня 2021 (27 років 03 місяці). Звільнено за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 17 лютого 2023 року встановлено причини виникнення професійних захворювань позивача, а саме: важкість праці (маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 25 кг і складала 55 кг при нормі до 30 кг; періодичне перебування у незручній робочій позі 40% зміни при нормі до 25%; періодичне перебування у вимушеній робочій позі 20% зміни при нормі до 10%); пил переважно фіброгенної дії (концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала граничнодопустиму в 1,95 рази (3,9 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3)).

Відповідно до інформаційної довідки про умови праці від 22 березня 2022 року за №127/4.6-1, наданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, умови праці бурильника шпурів дільниці №15 шахти «Родіна» ОСОБА_1 відносяться за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня «шкідливі», за показниками рівню шуму - до 3 класу 3 ступеня «шкідливі», за показниками рівня вібрації локальної до 3 класу 2 ступеня «шкідливі», за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі», за показниками напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Загальна оцінка умов праці працівника відноситься - до 3 класу 3 ступеня «шкідливі».

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 10 січня 2023 року, позивачу було встановлено професійне захворювання: «Радикулопатія (попереково-крижева та шийна з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечелопаточного періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових та колінних суглобів); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А, ЛН першого-другого ступеня». Захворювання професійні.

Довідкою МСЕК від 01 червня 2023 року позивачу первинно була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% (ХОЗЛ) та третя група інвалідності безстроково. Відповідно до рекомендацій МСЕК, позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування. Протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу, вимушена поза, переохолодження.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві відповідача професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з п. 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 17 лютого 2023 року встановлено причину професійних захворювань позивача, а саме: важкість праці (маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, перевищувала на 25 кг і складала 55 кг при нормі до 30 кг; періодичне перебування у незручній робочій позі 40% зміни при нормі до 25%; періодичне перебування у вимушеній робочій позі 20% зміни при нормі до 10%); пил переважно фіброгенної дії (концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала граничнодопустиму в 1,95 рази (3,9 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3)).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини АТ «Кривбасзалізрудком», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування.

Так, у зв`язку з захворюванням позивач втратив своє здоров`я, яке не підлягає відновленню через суттєві та безповоротні зміни в його організмі, переносить постійні болі, курси лікування забирають багато часу, віднімають багато сил та енергії, змушують витрачати великі суми коштів на лікування. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховано характер отриманих професійних захворювань позивача, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів тільки на підприємстві відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» протягом 26 років 10 місяців.

Також враховано відсоток втрати позивачем професійної працездатності в розмірі 65 % безстроково, визнання позивача особою з інвалідністю третьої групи безстроково, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та взагалі можливість такого відновлення, враховуючи встановлення ступеню втрати професійної працездатності та групи інвалідності безстроково.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги як доводи апеляційної скарги позивача, так і доводи апеляційної скарги відповідача, щодо необґрунтованості розміру моральної шкоди.

Інші наведені в апеляційних скаргах доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи, викладені в апеляційних скарга позивача та відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційних скарг відсутні, тому апеляційні скарга підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: