провадження № 22-ц/824/6150/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору страхування, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ТОВ «СГ «Оберіг» звернулося до суду з позовом та просило визнати недійсним з моменту укладення поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/1464900, за умовами якого було забезпечено транспортний засіб «Tesla Model S», державний номерний знак НОМЕР_1 (vin- code НОМЕР_2 ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-1464900, за умовами якого було забезпечено транспортний засіб «Тесла», державний номерний знак НОМЕР_1 . 30 грудня 2020 року близько 13:00 години відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тесла», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , автомобіля «Форд», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіля « Сітроєн», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , автомобіля «КІА», державний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Під час розслідування страхової справи позивачу стало відомо, що на момент вищезазначеної ДТП у відповідача був відсутній Поліс АР/1464900 від 30 грудня 2020 року, та був виписаний після ДТП. Даний факт підтверджується постановою про адміністративне правопорушення від 30 грудня 2020 року, схемою ДТП, підписами відповідача. А також полісом, в якому значиться, що страховий платіж сплачений після вказаної ДТП, а саме о 16:00 годині 30 грудня 2020 року. 27 січня 2021 року агентом позивача ОСОБА_5 , що здійснив продаж полісу відповідачеві, було написано пояснення, відповідно до яких він виписав поліс АР/1464900 зі строком дії з 30 грудня 2020 року у зв`язку із проханням відповідача ОСОБА_1 , зважаючи на його вік. Тобто, на момент ДТП оспорюваний поліс не було підписано сторонами, була відсутня його оплата. Таким чином, відповідач, діючи з умислом приховати від позивача факт настання ДТП, яка мала місце 30 грудня 2020 року близько 13:00 години, надав позивачу неправдиві відомості про істотні умови предмету договору страхування.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року у задоволенні позову ТОВ «СГ «Оберіг» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «СГ «Оберіг»просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на аналогічні обставини, викладені у позовній заяві та вказує про те, що відповідач, діючи з умислом, приховав від позивача факт настання ДТП, яка мала місце 30 грудня 2020 року близько 13:00 год. за участі транспортного «Tesla Model S» д.н.з. НОМЕР_1 . Відтак, відповідач при укладенні полісу надав неправдиві відомості про істотні умови предмету договору страхування. При цьому, у разі надання відомостей позивачу про настання ДТП, Позивач не уклав би оспорюваний поліс АР/1464900. Суд першої інстанції не дослідив та не надав належної оцінки доказам, які були надані позивачем, на підтвердження факту укладення полісу після настання вищевказаної ДТП, а саме: копію полісу АР/1464900, копію схеми місця ДТП; копію відповіді від Національної поліції України; копію листа УПП у м. Києві ДПП НПУ №379аз/41/11/4/02-2021 від 05 березня 2021 року; копію постанови від 30 грудня 2020 року за відсутність у водія поліса. При цьому, суд першої інстанції лише поверхнево дослідив надані позивачем докази і при їх дослідженні обмежився виключно аналізом дат складання документів, однак не звернув жодної уваги на час, хоча позивач акцентував увагу саме на часі укладення полісу. Також, підтвердженням факту, що перший страховий платіж відповідачем внесено саме після дорожньо-транспортної пригоди є інформація, яка зазначена у полісі, однак, суд першої інстанції також не звернув на це увагу.

Позивач також зазначає, що оспорюваний поліс прямо суперечить ст. 17 спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 21 Закону України «Про страхування», оскільки інформація про настання дорожньо-транспортної пригоди за декілька годин до укладення полісу має істотне значення для оцінки страхового ризику. Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 910/12959/18 згідно вимог статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 29 грудня 2020 року між ТОВ «Страхова група «Оберіг» та ОСОБА_1 укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/1464900, яким забезпечено цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «Тесла», державний номерний знак НОМЕР_1 , строком дії з 30 грудня 2020 року до 29 грудня 2021 року (а.с. 5, 95 (зворот))

За даними протоколу про адміністративне правопорушення від 30 грудня 2020 року, та постанови Дарницького районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року у справі № 753/1862/21, 30 грудня 2020 року приблизно о 13-00 год. в м. Києві на вул. Бориспільське шосе ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Tesla», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п. 2.3, 12.1, 13.1 ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями: «Kia», н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_4 , «Ford», д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_2 , «Citroen», д.н.з. НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с. 6 (зворот), 12).

Згідно схеми ДТП від 30 грудня 2020 року, відповіді НПУ, відсутні дані про забезпечення транспортного засобу «Тесла», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 7, 8).

За даними листа Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП НПУ від 25 лютого 2021 року № 379аз/41/11/4/02-2021, 30 грудня 2020 року о 14.40 год. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову ДП18 № 276138 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовану не в автоматичному режимі, по ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 425,00 грн., за відсутність поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 11).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір складено та підписано сторонами 30 грудня 2020 року, що зазначено позивачем у позовній заяві; позивачем у позовній заяві також зазначено про внесення відповідачем першого страхового платежу саме 30 грудня 2020 року. Позивачем не долучено до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження того факту, що спірний договір укладено після дорожньо-транспортної пригоди, не надано доказів того, що перший страховий платіж відповідачем внесено саме після дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є визнання недійсним договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між сторонами 29 грудня 2020 року (а.с. 5, 95 (зворот))

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Загальні підставі недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України, згідно з якою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Підстави недійсності договору страхування зазначені також у статті 998 ЦК України та передбачені статтею 29 Закону України «Про страхування», якими встановлено, що договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об`єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації.

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (пункт 1.8 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з частинами першою, другою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до статті 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Верховний Суд у постанові від 19 травня 2022 року у справі №638/3632/17 зауважує, що необхідно розмежовувати поняття «укладення договору» та «набрання чинності договором».

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору.

Отже, момент укладення договору може не збігатися з моментом набрання ним чинності, а тому несплата страхового платежу не є підставою для визнання укладеного договору страхування недійсним з підстав, заявлених позивачем.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 175/2661/16-ц, провадження № 61-1762св17, від 15 серпня 2018 року у справі № 341/263/16-ц, провадження № 61-8042св18, від 03 грудня 2018 року у справі № 523/9780/15-ц, провадження № 61-17980 св18, від 26 грудня 2018 року у справі № 591/507/17, провадження № 61-26899св18, від 10 червня 2020 року у справі № 750/1821/17, провадження № 61-32278св18.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про страхування» страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором (стаття 983 ЦК України).

Зі змісту полісу АР/1464900 від 29 грудня 2020 року вбачається, що страховий платіж сплачено відповідачем в 16:00 год. 30 грудня 2020 року, строк дії договору визначено з 30 грудня 2020 року з 00 год. 00 хв., що цілком відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про страхування» згідно якої договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

В даному випадку сторони погодили строк дії договору з 00 год. 00 хв. 30 грудня 2020 року, не дивлячись на внесення страхового платежу пізніше зазначеного часу, але в межах вказаної доби.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним з моменту укладення полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР/1464900 від 30 грудня 2020 року, за умовами якого було забезпечено транспортний засіб «Тесла», державний номерний знак НОМЕР_1 , - оскільки судом не встановлено обставин з якими позивач пов`язує недійсність договору, а саме його укладення після вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, з приховуванням від позивача зазначеної обставини.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги в якості доказу укладення оспорюваного договору після дорожньо-транспортної пригоди - постанову УПП у м. Києві від 30 грудня 2020 року, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази про виконання позивачем свого обов`язку своєчасного надання інформації про укладення оспорюваного Договору страхування до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ (стаття 11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)

При цьому, як наголошено у постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 759/24061/19: «невиконання страховиком свого обов`язку щодо подання інформації про укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних не зумовлює його нікчемність.»

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення позову є обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на наявних у справі доказах, та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2023 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.