ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

06 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 645/1429/23

провадження № 22-ц/818/1164/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Носової К.В.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІК і К»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»,

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІК і К» до ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат», про визнання недійсним патенту та зобов`язання вчинити дії, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» в особі представника Нікулеско Дмитра Сергійовича на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 20223 року ТОВ «ПІК і К», в інтересах якого діє адвокат Кузнецова А.А., звернулось з позовом до ОСОБА_1 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», у якому просила суд: визнати недійсним патент України № 126390 на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка зареєстрована в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 11.06.2018, власником якого є ОСОБА_1 ; зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ) внести зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним повністю патенту України № 126390 на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка зареєстрована в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 11.06.2018, про що здійснити публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 20.04.2023 року провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.

Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову, шляхом: заборони ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду у справі, здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження прав на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» за патентом України №126390, а також надавати будь-якій особі (особам) дозвіл (видавати ліцензію) на використання корисної моделі «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» за патентом України №126390; заборони Державній організації «Український національний офіс інтелектуальноївласності та інновацій» (УКРНОІВІ) до набрання законної сили рішенням суду, приймати рішення про внесення змін до Державного реєстру патентів України на корисні моделі щодо патенту України № 126390 (зокрема змін, пов`язаних зі зміною особи власника патенту, видачі ліцензії на використання корисної моделі), вносити зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі щодо патенту України №126390, здійснювати публікації будь-яких відомостей щодо патенту України№ і2б390 в офіційному бюлетені «Промислова власність» та реєструвати договори про відчуження ОСОБА_1 прав на корисну модель КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» за патентом України №126390.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2023 року заяву про забезпечення позову - задоволено. Заборонено ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду у справі, здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження прав на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» за патентом України №126390, а також надавати будь-якій особі (особам) дозвіл (видавати ліцензію) на використання корисної моделі «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» за патентом України №126390. Заборонено Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (УКРНОІВІ) до набрання законної сили рішенням суду, приймати рішення про внесення змін до Державного реєстру патентів України на корисні моделі щодо патенту України № 126390 (зокрема змін, пов`язаних зі зміною особи власника патенту, видачі ліцензії на використання корисної моделі), вносити зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі щодо патенту України №126390, здійснювати публікації будь-яких відомостей щодо патенту України№ і2б390 в офіційному бюлетені «Промислова власність» та реєструвати договори про відчуження ОСОБА_1 прав на корисну модель КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» за патентом України №126390.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач звернувся до суду за захистом начебто свої порушених прав та інтересів та, відповідно до прохальної частини позовних вимог просив суд визнати недійсним патент України № 126390 на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка зареєстрована в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 11.06.2018, власником якого є Відповідач-1, оскільки вважає його таким, в якому відсутня «новизна», а отже і патентоздатність. При цьому, Позивач жодним чином не спростовує того, що Відповідач-1 є винахідником (автором) патенту № НОМЕР_1 на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» і саме якому належить право авторства, яке є невід`ємним особистим правом і охороняється безстроково законом. Вважає, що суд першої інстанції в своїй ухвали від 20.04.2023 року порушив норми процесуального права, а саме приписи ч. З статті 150 ЦПК України, оскільки не надав належну оцінку негативним наслідкам від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду. Вказує, що забороняючи Відповідачу-1 до набрання законної сили рішенням суду у справі, здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження прав на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» за патентом України №126390, а також надавати будь-якій особі (особам) дозвіл (видавати ліцензію) на використання корисної моделі «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ» за патентом України №126390, Фрунзенський районний суд м. Харкова, тим самим здійснив неправомірне втручання у господарську діяльність Відповіача-1 та позбавив його можливості отримувати доходи від здійснення цієї діяльності, яка в свою чергу захищається чинним законодавством України.

Крім того, з апеляційною скаргою звернулось ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат» в особі представника Нікулеско Дмитра Сергійовича, в якій просив відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу посилався на те, що суд в ухвалі не обґрунтував належним чином необхідність вжиття заходів забезпечення позову, чим порушив ст. 149 ЦПК України. Вказує, що суд в ухвалі не наводить і Позивачем в заяві не наведено, яким чином відмова від Патенту може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Зазначає, що у цій справі Позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання. В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Судом першої інстанції не було досліджено дане питання і немає жодних причин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Вважає, що позивачем було обрано неналежний, відповідно до предмета спору, захід до забезпечення позову і принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами не дотримується. Наголошує, що суд першої інстанції не здійснив і в ухвалі не навів оцінку обґрунтованості доводів Позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати Позивач, позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність/відсутність необхідності вжиття відповідних заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права. Звертає увагу суду на те, що таке рішення суду не узгоджується з нормами законодавства та позбавляє Відповідача-1 конституційного права на використання свого об`єкта інтелектуальної власності - корисної моделі за Патентом. Отже, суд фактично позбавив Відповідача-1 законного права користуватися та розпоряджатися своїм об`єктом інтелектуальної власності - Патентом, заборонивши надавати дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності, визначений п. 2 ч. 1 ст. 424 ЦК України. Зазначає, що немає жодної необхідності у вжитті вказаних вище заходів забезпечення позову. Позивачем жодним чином не доведено, в чому полягає ймовірність ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а також в чому полягає імовірність ускладнення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся, в разі невжиття таких заходів. Також Позивачем не доведено в чому полягає зв`язок між кожним конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, не доведено, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Наголошує, що із заяви не вбачається на забезпечення яких саме вимог він вживається. Майнові наслідки вжиття даних заходів забезпечення позову для Відповідача-1 та Третьої особи є критичними, оскільки, фактично, Патент не можна буде використовувати протягом всього строку розгляду справи, що є грубим порушенням прав Відповідача-1 та Третьої особи.

Представник ТОВ «ПІК і К» надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційні скарги, в якому зазначила, що однією із вимог позовної заяви є визнання недійсним патенту України на корисну модель № НОМЕР_1 , у зв`язку з чим, до набрання рішенням законної сили у даній справі, існує реальна вірогідність передання відповідачем-власником патенту відповідних прав на даний патент на користь третіх осіб, що призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосуватиметься вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншим позовом для захисту порушених прав. Вказувала, що у разі реалізації прав відповідачем ОСОБА_1 , виконання рішення суду, у випадку задоволення вимог, буде неможливо у зв`язку з внесенням до Державного реєстру відомостей про припинення дії патентів. Зазначає, що неможливість виконання рішення суду у випадку задоволення позову може полягати ще й у тому, що власником корисної моделі за патентом України № 126390 на момент ухвалення судового рішення може бути вже зовсім інша особа, стосовно якої буде застосовуватися рішення у даній справи, але без їх залучення до розгляду даної справи, що також може стати підставою для скасування такого рішення.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав, що у даній справі невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач ОСОБА_1 , як власник патенту, може скористатися правом, наданим йому законом, та відмовитися від патенту України в будь-який час повністю або частково, на підставі заяви, поданої до відповідної установи. Тому, у разі відмови відповідача від патенту, виконати рішення суду, у випадку задоволення вимог, буде неможливо у зв`язку з внесенням до Державного реєстру відомостей про припинення дії патентів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчинення певних дій.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, повністю дотримався вимог ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України та положень постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши суть спору, що виник між сторонами, можливість реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, дійшов правильного висновку про обґрунтованість заяви, оскільки між сторонами дійсно існує спір, який перебуває на розгляді у суді, а незабезпечення позову може утруднити та затягнути вирішення спору по-суті, буде впливати на процес виконання рішення та матиме інші правові наслідки, зробить неможливим виконання рішення, ухваленого щодо патенту, виданого відповідачу у випадку задоволення пред`явлених вимог.

Суд першої інстанції врахував, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Також правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті може істотно ускладнити у разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу положення частини 1 статті 32 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», якою передбачено право володільця патенту в будь-який час відмовитися від прав, що випливають з державної реєстрації винаходу (корисної моделі), повністю або частково в межах опублікованої формули винаходу (корисної моделі) на підставі заяви, поданої до НОІВ.

Таким чином, у разі реалізації такого права, виконання рішення суду, у випадку задоволення вимог, буде неможливо у зв`язку з внесенням до Державного реєстру відомостей про припинення дії патентів.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, предметом якого є визнання недійсним патенту України № 126390 на корисну модель «КОВБАСНИЙ ВИРІБ В УПАКОВЦІ», яка зареєстрована в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 11.06.2018, власником якого є ОСОБА_1 та зобов`язання вчинити дії.

А відтак, до набрання рішенням законної сили у даній справі, існує реальна вірогідність передання відповідачем-власником патенту відповідних прав на даний патентна користь третіх осіб, що призведе до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосуватиметься вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншим позовом для захисту його порушених прав.

Безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення суду.

Таку правову позицію викладено і в постановах Верховного Суду від 16 серпня 2018 року в справі № 910/5916/18, від 05 серпня 2019 року в справі № 910/16586/18, від 03 листопада 2020 року в справі № 910/7716/20.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що заходи забезпечення позову є необхідними, достатніми та співмірними із заявленими позовними вимогами є цілком обґрунтовані.

При цьому колегія суддів зазначає, що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такі заходи мають на меті, зокрема, запобігти невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення.

Крім того, колегія суддів наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 лютого 2022 року в справі № 367/3628/21 (провадження № 61-14886св21).

Таким чином, доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Салтівський м`ясокомбінат» в особі представника Нікулеско Дмитра Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова