Справа № 442/6311/23
Провадження № 2/442/1271/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2023 р. м.Дрогобич

суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Хомик А.П., вивчивши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення 120000 грн. боргу за договором позики.

Одночасно, позивачем подано заяву про забезпечення позову. В обґрунтування заяви зазначає, що предметом позову є стягнення коштів за борговою розпискою, які відповідач мав повернути до 01.01.2023. Однак свої зобов`язання не виконав, на усні та письмові зверення не реагує, уникає переговорів, не відповідає на телефонні дзвінки. Крім цього відповідач змінив фактичне місце проживання, щоб уникнути сплати боргу. Останній ніде не працює, не має ні можливості, ні бажання повертати борг.

Разом з тим, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідач є власником будівлі «Колиба» у селі Лішня Дрогобицького району Львівської області та земельної ділянки (копії витягів додаються). Це майно на яке може бути накладено стягнення у випадку задоволення позову. З огляду на це присутня необхідність вжиття заходів забезпечення позову у виді накладенням арешту на майно, що належать відповідачу на праві приватної власності, оскільки несумлінні дії останнього щодо повернення заборгованості спрямовані на унеможливлення виконання майбутнього судового рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Так, у заяві про забезпечення позову вказано належне майно, власником якого є: ОСОБА_2 , та на яке заявник просить накласти арешт, проте заявником не зазначено вартість такого майна, що унеможливлює встановити співмірність такого заходу забезпечення позову його ціні. Таким чином, захід забезпечення позову про застосування якого просить позивач не є таким, що є співмірним з заявленими позовними вимогами. Більше того, представником заявника не надано жодного доказу, які вказували б на наявність дійсних підстав вважати, що власником майна вчиняються дії, спрямовані на відчуження майна.

Також, судом при вирішенні заяви про забезпечення позову було зроблено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з метою встановлення належності майна відповідачу, на яке просить накласти арешт позивач, і згідно відповідей №220456 та № 220688 від 11.09.2023 встановлено, що на земельну ділянку та будівлю першої черги кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відпочинкового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_1 вже накладено арешт ухвалою суду від 30.11.2021.

Таким чином, оскільки подана заява не є підставною для забезпечення позову та відсутні підтверджені належним чином у встановленому процесуальному порядку факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.149-153,260 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Хомик А.П.