справа № 382/9/22 головуючий у суді І інстанції Кисіль О.А.
провадження № 22-ц/824/6929/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та франшизи,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та франшизи, відповідно до вимог якої позивач просив стягнути з відповідача 100 000 грн. моральної шкоди та 2500 грн. франшизи.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 , 19.09.2021 року о 15 годині 40 хвилин в м. Яготин Київської області по вул. Шевченка, керуючи автомобілем ВАЗ 21154 д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, та допустив зіткнення з автомобілем Маzdа З д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 432700 від 19.09.2021 року та матеріалів до нього ОСОБА_1 19,09.2021 року о 15 годині 40 хвилин в м. Яготин Київської області по вул. Шевченка, керував автомобілем ВАЗ 21154 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно постанови Яготинського районного суду Київської області від 11.10.2021 року ОСОБА_1 , серія і номер паспорта та ідентифікаційний номер невідомі, визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення: передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, та передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. за ч. 1 ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік за ч. 1 ст. 130 КУпАП. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454,00 грн. Як убачається з постанови, дорожньо-транспортна пригода сталася лише з вини відповідача ОСОБА_1 .

Доводи позивача підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 432700 від 19.09.2021 року, складений відносно ОСОБА_1 за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, який за формою та змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 року № 1376; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.09.2021 року; компакт-дисками з відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, де зафільмовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст, 130 КУпАП. Поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відібраними поліцейським Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції в Київській області Тарасенко А.В., з яких вбачається, що ОСОБА_1 мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, мова нечітка, хода нестійка. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником автомобіля Маzdа З державний номерний знак НОМЕР_2 . Отже, як свідчить зазначена постанова суду, вказана дорожньо - транспортна пригода мала місце з вини відповідача ОСОБА_1 . Таким чином, наявні докази вказують на те, що шкода заподіяна лише внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 п.12.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. В зв`язку з пошкодженням автомобіля позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в Акціонерному товаристві страхова група ,,ТАС» на підставі договору страхування (страхового полісу) АР/9266555 від 12 листопада 2020 року. Термін дії договору із 12 листопада 2020 року по 11 листопада 2021 року включно. Умовами договору страхування передбачено, що страхова компанія несе відповідальність за заподіяну майнову та моральну шкоду за участі забезпеченого автомобіля перед третіми особами в розмірі 130 000 грн., франшиза - 2 500 грн. Відповідно до зазначеного договору, автомобіль ВАЗ 21124 державний номерний знак НОМЕР_3 відносився до переліку забезпечених транспортних засобів страхувальника. З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся з заявою про страхове відшкодування до Акціонерного товариства страхова група ,,ТАС». Сума страхового відшкодування у розмірі 67 637 грн. йому була виплачена у повному обсязі.

Згідно полісу №АР/9266555 страхова сума за завдану шкоду майну становить 130 000,00 грн., а франшиза - 2500,00 грн.

Внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, заподіянням пошкодженню автомобілю, позивачу заподіяна моральна шкода, яку він, враховуючи тривалість його страждань, неможливістю користуватися автомобілем для сімейних та власних потреб з 19 вересня 2021 року по теперішній час, так як крім цього, проживає з матір`ю, що змушувало його користуватись іншим транспортом та зокрема таксі і пов`язаними з цим істотними вимушеними змінами в його нормальних, усталених, звичних і необхідних для нього умов життя, ці обставини порушили звичний спосіб його життя та потребують від нього додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності, часу та зусиль, які йому будуть необхідні для відновлення попереднього стану автомобіля, в зв`язку з чим моральну шкоду оцінює в 100 000 грн.

Як вбачається з студентського квитка, серія НОМЕР_4 позивач навчається на денній формі навчання в навчальному закладі та будь-яких самостійних доходів не має з причини відсутності можливості поєднувати денну форму навчання з іншою діяльністю. Крім того, знаходиться на забезпеченні у матері. В зв`язку з денною формою навчання не має можливості працевлаштуватися та не має самостійного заробітку. Отже, потребує матеріальної допомоги для оплати пов`язаних з навчанням витрат, зокрема, на придбання підручників та навчальних матеріалів, проїзду до навчального закладу, харчування, тощо.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 01 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та франшизи, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди та 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень франшизи.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 000 грн. моральної шкоди.

Обґрунтовує апеляційну скарги тим, що визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. суд першої інстанції неправильно врахував характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, стан здоров`я потерпілого, а також необґрунтовано виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. На думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що позивач внаслідок ДТП не отримав ніяких ушкоджень здоров`я, а розмір матеріальної шкоди становив 67 637 грн. Також апелянт посилався на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, відповідно до якого визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Апелянт вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди є завищеним та непропорційним завданій матеріальній шкоді, а тому рішення суду підлягає частковому скасуванню.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження сторонам було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

07 квітня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу. У вказаному відзиві позивач просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. При цьому, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, вважає, що йому внаслідок ДТП з вини відповідача було завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях від пошкодження майна позивача, докладанні додаткових зусиль для відновлення майна позивача та захисту порушених прав шляхом звернення до суду. На думку позивача, судом першої інстанції вірно визначено розмір коштів, які мають бути стягнуті з відповідача у відшкодування моральної шкоди, який відповідає засадам розумності та справедливості, а також враховує ступінь моральних страждань особи та скаржником під сумнів при апеляційному перегляді справи не ставиться. Окрім вищевикладеного, звертає увагу апеляційного суду на те, що окрім глибини душевних страждань, зв`язку з цим істотністю вимушених змін у способі життя треба враховувати й індекс інфляції, який склав з вересня 2021 року по лютий 2023 року 28,5%.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи ціну позову та те, що дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6) має ідентифікаційний номер (а.с.7) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7 зворотня сторона), є власником транспортного засобу Маzdа 3 д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.8), є студентом (а.с.9 зворотна сторона).

Відповідно до полісу №АР/9266555 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в Акціонерному товаристві страхова група «ТАС» на підставі договору страхування (страхового полісу) АР/9266555 від 12 листопада 2020 року. Термін дії договору із 12 листопада 2020 року по 11 листопада 2021 року включно. Умовами договору страхування передбачено, що страхова компанія несе відповідальність за заподіяну майнову та моральну шкоду за участі забезпеченого автомобіля перед третіми особами в розмірі 130 000 грн., франшиза - 2 500 грн. 19.09.2021 року о 15 годині 40 хвилин в м. Яготин Київської області ОСОБА_1 по вул. Шевченка, керуючи автомобілем ВАЗ 21154 д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, та допустив зіткнення з автомобілем Маzdа З д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача. При ДТП було пошкоджено належний позивачу автомобіль. (а.с.9)

Відповідно до постанови Яготинського районного суду Київської області (справа №382/1164/21) від 11.10.2021 року та оглянутих в судовому засіданні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 та ч. 1 ст.130 КпАП України, водій ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. та передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с.11-13).

З листа ПАТ "Страхова група "ТАС" (а.с.10) вбачається, що франшиза згідно полісу становить 2500 гривень та перерахована сума страхового відшкодування позивачу становила 67637 гривень.

Відповідно до копії страхової справи про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку ДТП, остання містить копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР9266555 від 11.11.2020 року (а.с.27), копію довідки національної поліції України від 19.09.2020 року (а.с.28-31), копію повідомлення ОСОБА_2 від 28.09.2021 року (а.с.32-33), копію паспорту та водійського посвідчення, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.34-35), копію акту огляду від 02.10.2021 року (а.с.36-37), копія заяви ОСОБА_2 від 19.01.2021 року (а.с.38), копію листа за вих № 20915/9121 від 21.10.2021 року (а.с.39), копію страхового акту № 29405/40/921 від 21.10.2021 року та розрахунок суми страхового відшкодування (а.с.40-41), копію платіжного доручення №221856 від 23.10.2021 року (а.с.42) копію заяви ОСОБА_2 від 11.11.2021 року (а.с.43-44), копію листа відповіді на заяву ОСОБА_2 від 22.11.2021 року (а.с. 45). З вищевказаних документів, вбачається, що відповідно до полісу №АР/9266555 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в Акціонерному товаристві страхова група «ТАС» на підставі договору страхування (страхового полісу) АР/9266555 від 12 листопада 2020 року, та ДТП сталася з вини ОСОБА_1 . ОСОБА_2 відповідно до ст. 33 Закону України звернувся до Акціонерного товариства страхова група "ТАС" з повідомленням про ДТП., та отримав відшкодування в розмірі 67 637 грн..

На адресу відповідача представником АТ "СГ "ТАС" направлено досудову вимогу № 5673/21 від 29.10.2021 року про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, з котрої вбачається, що ОСОБА_1 необхідно сплатити АТ "СГ "ТАС" 67 637,00 грн. (а.с.64)

Відповідно до квитанції № 9252-1406-5765-4377 від 26.11.2021 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок АТ "СГ "ТАС" суму в розмірі 60 873,00 грн. (а.с.63)

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України,обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до копії листа на заяву позивача від Страхової групи ТАС, вбачається, що страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, де ОСОБА_2 погодився що розмір страхового відшкодування складає 67637 грн. та не наполягає на проведенні оцінки експертизи пошкодженого майна, без урахування франшизи та вищевказана сума була перерахована на реквізити вказані в заяві ОСОБА_2 (а.с.10).

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь позивача франшизу в розмірі 2500,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що така позовна вимога підлягає задоволенню на підставі п. 36.6 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У цій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

Частково задовольняючи позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу по справі спричинені душевні страждання, а тому з урахуванням суті позовних вимог, глибини душевних страждань позивача, обставин, при яких була заподіяна шкода, ступеня вини відповідача, вимог розумності і справедливості, суд вважав вірним стягнути з відповідача на користь позивача 50 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

При перевірці висновків суду першої інстанції, у контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22), від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21 (провадження № 61-73св23).

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Таким чином розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи вищевикладені положення та докази, наявні в матеріалах справи, апеляційний суд частково погоджуючись з доводами апеляційної скарги вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення моральної шкоди є цілком законним.

Поряд з цим, стягуючи з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., суд першої інстанції неповно дослідив матеріали справи та дійшов необґрунтованого висновку про співмірність та розумність такого розміру відшкодування моральної шкоди з глибиною фізичних та душевних страждань позивача.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 не надано жодних належних та достатніх доказів погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, які б були, погіршення його самопочуття, психологічного стану тощо.

Також судом першої інстанції неповно оцінено характер правопорушення, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, отримання потерпілим страхового відшкодування у повному розмірі.

При цьому, апеляційний суд вважає, що посилання позивача, як на підставу доведення розміру заподіяної саме моральної шкоди, на необхідність понесення додаткових витрат на користування іншим транспортом, зокрема таксі, додаткових зусиль для організації відновлення попереднього стану автомобіля, відсутність самостійного заробітку у зв`язку з навчанням та потреба врахування індексу інфляції, який склав з вересня 2021 року по лютий 2023 року 28,5% є неналежним обґрунтуванням саме моральної шкоди і не входить до предмету доказування у даній справі, оскільки стосується матеріальних витрат, що може бути предметом розгляду заподіяння матеріальної шкоди.

Зважаючи на таке, колегія суддів вважає, що в даній справі достатнім, співмірним та розумним розміром, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, відшкодування моральної шкоди завданої ОСОБА_2 , є 5 000 грн.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, колегія суддів враховує правовий висновок Верховного Суду № 524/3490/17-ц від 27.03.2019 року, згідно якого: «Із урахуванням того, що доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги заявника, яким судами надана належна оцінка, Верховний Суд доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, під час перегляду справи апеляційним судом було встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, а відтак, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди підлягає зміні шляхом зменшення розміру з 50 000 грн. до 5 000 грн..

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи зміну судового рішення у частині розміру моральної шкоди підлягає зменшенню і розмір стягнутого з відповідача на користь держави судового збору з 992,40 грн. до 72,45 грн.(7,3 % від задоволених позовних вимог).

Крім того, оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, судовий збір в розмірі 1 488,60 грн., сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги, слід стягнути з позивача на користь відповідача, пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги, а саме у розмірі 90%, що становить 1 339,74 грн..

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 лютого 2023 року - задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 лютого 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), на користь ОСОБА_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ), 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди - змінити, зменшивши розмір моральної шкоди до 5 000 (п`яти тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 лютого 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), на користь держави, 992 гривень 40 копійок судового збору - змінити, зменшивши розмір судового збору, що стягується до 72 гривень 45 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 1 339,74 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова