У Х В А Л А

29 серпня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Розмана Сергія Юрійовича про відвід головуючої судді у цивільній справі за позовною заявою:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до

Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, , адреса: с. Оноківці, вул. Головна, 59, та

ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про скасування рішення органу місцевого самоврядування,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та ОСОБА_2 , про скасування рішення органу місцевого самоврядування.

28 серпня 2023 року через канцелярію суду надійшла заява представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Розмана Сергія Юрійовича про відвід головуючого по справі судді.

В обґрунтування відводу заявник посилається на те, що у даній справі головуюча суддя прийняла рішення щодо залишення позовної заяви у даній справі без розгляду через повторну неявку у судове засідання позивачки та її представника, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак дане рішення скасоване судом апеляційної інстанцї. Позивач вважає, що суддя допустила грубе порушення норм процесуального закону та прав позивачки на захист своїх прав у суді. Вищевказані обставини, викликають у позивачки сумніви в неупереджності і об`єктивності судді Зареви Н.І.

Посилаючись на вищенаведені обставини, представник позивачки ОСОБА_3 просить суд задоволити заяву про відвід та відвести головуючу у справі суддю Зареву Наталію Іванівну від розгляду цивільної справи № 308/13811/21.

Згідно з ч. 7 ст. 40 ЦПК України, відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як вбачається з вхідного штампу на заяві позивача про відвід, остання надійшла до суду 28 серпня 2023 року. Наступне судове засідання у даній справі було призначене 29 серпня 2023 року на 16:00 год. Враховуючи вимоги ст. 123 ЦПК, відповідно до яких перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, суд дійшов до висновку що заява позивача про відвід судді подана за один робочий день до наступного судового засідання, а отже в силу абз. 2 ч. 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

Перелік підстав для відводу судді визначений ч. 1 ст. 36, ст. 37 ЦПК України.

При цьому позивач звернувся з заявою про відвід, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, вважаючи, що існують інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як вбачається з заяви про відвід, представник позивачки обґрунтовує підстави для відводу головуючої, тим, що остання винесла ухвалу про залишення позовної заяви у даній справі без розгляду, яка в подальшому була скасована судом апеляційної інстанції.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того або іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд не вправі, за відсутності підстав, передбаченихст 36 ЦПК України задовольняти необгрунтовану, безпідставну, голослівну заяву про відвід, оскільки наведене суперечитиме основним засадам цивільно-процесуального законодавства, вимогам, встановленим у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексі суддівської етики, Бангалорських принципах поведінки судді.

Зокрема, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на розгляд його справи безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Наведені у заяві про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст. 36 ЦПК України виключають участь судді в розгляді справи.

Представником позивача не подано суду жодного доказу, який би підтвердив пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи з боку суду.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на те, що будь-яких доказів, які свідчили б про пряму чи побічну заінтересованість судді у розгляді справи чи давали б підстави сумніватися в його об`єктивності та неупередженості при розгляді даної справи ініціатор відводу суду не надав, суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 41, 260 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви про відвід відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.І. Зарева