Справа № 755/6221/23
"07" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Булгакової Є.І.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: Десята київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, -
10.05.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, у якому просить встановити факт його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 з липня 2013 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 в кв. АДРЕСА_1 та визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що померла ОСОБА_3 та рідний дядько позивача ОСОБА_4 уклали шлюб 17.05.1979 року. Позивач постійно спілкувався з подружжям, читав їм книги, шукав в Інтернеті цікаві подружжю фільми, готував їжу, ходив в магазин тощо, часто організовував виїзд на природу, де всі разом весело проводили дозвілля. ІНФОРМАЦІЯ_2 рідний дядько позивача ОСОБА_4 помер. Оскільки у подружжя були дуже добрі стосунку, смерть чоловіка завдала ОСОБА_3 великої шкоди. Квартира АДРЕСА_1 належала подружжю в рівних долях і після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 успадкувала належну йому частину квартири та стала одноосібною її власницею. Ураховуючи стан ОСОБА_3 після смерті її чоловіка, позивач взяв турботу про неї на себе. Спочатку позивач один, другий раз переночував у ОСОБА_3 , а потім на її прохання залишився проживати разом із нею. Разом позивач та померла ОСОБА_3 проживали протягом семи-восьми років, поки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не померла. Для позивача смерть ОСОБА_3 стала важкою втратою, оскільки він звик жити разом з нею, бути завжди поряд, пригощати її та прибирати помешкання. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на кв. АДРЕСА_1 і у встановлений законом строк позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач не має родинних зв`язків із померлою і остання не залишила заповіту на його ім`я. Позивач вказує, що законодавцем не встановлено вичерпного переліку осіб, які можуть належати до членів сім`ї, натомість ним визначено критерії, за якими осіб, не пов`язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них, а саме «членами сім`ї» є особи, які постійно мешкають разом і ведуть спільне господарство. Загальними ознаками, за якими повинен визначатись зв`язок між фізичними особами для того аби вони вважались сім`єю, є спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, взаємні права та обов`язки. Спадкоємців інших черг щодо майна померлої ОСОБА_3 немає.
Ухвалою суду від 11.05.2023 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 23.06.2023 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами 18.05.2023 року, однак у встановлений судом строк своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В судовому засіданні представник позивача не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що рідний дядько позивача та померла перебували в зареєстрованому шлюбі і через деякий час після смерті дядька, позивач почав постійно проживати однією сім`єю з ОСОБА_3 , як тітка та племінник (як мати та син), вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, позивач доглядав померлу, купував їжу, ліки, відвозив до лікарні, а вона готувала, прибирала тощо. Після смерті ОСОБА_3 позивач її поховав і дуже сумував, потім звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено. Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі, однак з 2009 року не проживає з дружиною, вона живе на АДРЕСА_2 , а позивач останні сім-вісім років жив з померлою ОСОБА_3 .
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання третьої особи про розгляд справи за відсутності представника.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що він є сусідом позивача як за місцем його реєстрації так і за місцем його фактичного проживання. Приблизно десять років тому позивач почав постійно проживати з ОСОБА_3 та доглядати її, а у квартирі, яка належить самому позивачу живе його брат з родиною. Свідок стверджує, що часто бувала в квартирі ОСОБА_3 , у них з позивачем були добрі, гарні, дружні стосунки, померла готувала їжу позивачу та собі. Вони жили як мати та син, померла казала свідку, що хоче залишити заповіт на позивача, однак не встигла цього зробити.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що більше десяти років має близькі стосунки з позивачем і весь цей час він проживав зі своєю тіткою ОСОБА_3 та доглядав її. Свідок стверджує, що часто приходила в гості до позивача та ОСОБА_3 , спілкувалась із ними, вони жили однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, позивач купував продукти, а померла їх готувала.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду показав, що він є рідним братом позивача. Коли позивач розійшовся зі своєю дружиною, десь 14 років тому, свідок разом зі своєю сім`єю проживали у квартирі в якій зареєстрований позивач, а сам позивач переїхав до тітки та став постійно проживати разом із нею. Стосунки у позивача з померлою були добрі, він купляв необхідні продукти та їжу, а померла готувала (коли не хворіла), так само і сам позивач готував. Стосунки у сім`ї позивача та ОСОБА_3 були гарні, позивач купляв їй необхідні ліки, возив до лікарні, а також на Чернігівщину, де був похований її чоловік, доглядав померлу та забезпечував її. Після смерті ОСОБА_3 він її поховав біля її чоловіка.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показала, що вона є сусідкою позивача та померлої ОСОБА_3 . Свідок проживає поверхом вище. Померла ОСОБА_3 була подругою свідка. Коли помер чоловік ОСОБА_3 їй стало тяжко і через деякий час позивач переїхав проживати до неї. Позивач допомагав ОСОБА_3 доглядав її, чому вона була дуже рада. В квартирі позивача став жити зі своєю родиною його брат, а позивач жив разом із ОСОБА_3 . Свідок бачила, що саме позивач купляє для родини продукти та ліки для своєї тітки. Позивач та померла жили однією сім`єю, як тітка та племінник, вона готувала для них їжу, а він їй допомагав, купляв продукти, а також привозив їх з села. ОСОБА_3 дуже любила позивача та його сина. Свідок шукала для померлої на її прохання холодильник, а далі його купляв позивач. Померла казала свідку, що позивач також вирішує всі питання ремонту в квартирі. Навіть у село позивач та ОСОБА_3 їздили разом.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача та покази свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши всі зібрані у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, батьком позивача є ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача.
За змістом копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 17.05.1979 року зареєстрували шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.01.2000 року квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних долях.
Після смерті ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом щодо частини кв. АДРЕСА_3 .
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.
Зі змісту витребуваної судом копії матеріалів спадкової справи №540/2021 щодо майна померлої ОСОБА_3 вбачається, що позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_3 не залишила, на час смерті у кв. АДРЕСА_3 була зареєстрована сама, будь-які інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до органів нотаріату не звертались.
Поряд із цим, постановою державного нотаріуса від 08.07.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо кв. АДРЕСА_1 , оскільки відсутні документи на підтвердження родинних відносин між померлою та позивачем, відсутній заповіт на його ім`я або інші права, які дають позивачу право бути спадкоємцем за законом.
Згідно наявного в матеріалах справи акту від 21.04.2023 року засвідченого заступником начальника ЖЕД-410, ОСОБА_2 проживав в кв. АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 з 2013 року та весь час доглядав і піклувався про неї.
Також із матеріалів справи вбачається, що саме позивач уклав договір-замовлення від 22.12.2020 року на організацію та проведення поховання ОСОБА_3 , отримав її прах та 19.12.2020 року також уклав договір-замовлення на надання ритуальних послуг.
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України встановлений перелік фактів, які встановлюються рішенням суду, при цьому такий перелік не є вичерпним, адже частиною 2 вказаної норми закону передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У даному випадку позивач просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкриття спадщини, що в свою чергу надає такій особі можливість бути спадкоємцем майна померлого за законом у четверту чергу.
Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Оцінивши всі зібрані у справі докази, які складаються із письмових доказів та показів свідків, суд дійшов висновку, що стороною позивача доведені вимоги про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, оскільки позивач та спадкодавець дійсно проживали разом в одній квартирі, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.
Поряд із цим, оскільки судом не встановлено точної дати 2013 року з якої позивач та спадкодавець почали проживати однією сім`єю, визначення дати встановленого факту проживання однією сім`єю має починатись з 01.01.2014 року.
Встановлюючи відповідний факт, суд також бере до уваги, що відповідач жодним чином не заперечив викладених позивачем обставин справи та доказів на підтвердження факту спільного проживання.
За змістом ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно ст.ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (1258 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (1261 ЦК України).
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).
У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України).
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).
Як встановлено судом, позивач проживав зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкриття спадщини, тому відповідно до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем за законом майна померлої у четверту чергу, що вказує на законність вимог позивача про визнання його спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 76-81, 89, 141, 178, 247, 259, 263-265, 280, 281, 315, 354, 355 ЦПК України, ст. 3 СК України, ст.ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261-1264, 1268-1270 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: Десята київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом - задовольнити.
Встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю з 01.01.2014 року по час смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складений 12.09.2023 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Третя особа - Десята київська державна нотаріальна контора (м. Київ, вул. Бажова, 13/9).
Суддя -