ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-33/2009Головуючий у 1-й інстанції Блосевич Г.С.
Провадження № 22-ц/817/907/23 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

11 вересня 2023 р. м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Осів Павло Володимирович на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кременецького районного суду перебувала справа за позовом публічного акціонерного товариства „ Універсал Банк до позовом відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

21.09.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Транс Фінанс» звернулось в суд із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні .

Замінено стягувача - акціонерне товариство «Універсал Банк» його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс Фінанс» (01001 м. Київ вул. Софіївська, будинок 10 приміщення 4, ідентифікаційний код 40514657) у цивільній справі № 2-33/2009 за позовом публічного акціонерного товариства „ Універсал Банк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, 29 серпня 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Зокрема вказує, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки судове засідання відбулось без її участі, а з текстом оскаржуваної ухвали її представник ознайомився 9 серпня 2023 року.

Апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною 3 ст.354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку про те, що за відсутності виключних випадків сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. В контексті наведеної статті під неповідомленням особи про розгляд справи розуміються випадки, коли учасник справи взагалі ніяким чином не повідомлявся судом і не знав про наявність справи у провадженні суду. Однак до таких випадків не може бути віднесено неповідомлення особи про окреме судове засідання у справі, навіть якщо в цьому засіданні було ухвалено рішення (за умови, що матеріалами справи безспірно підтверджується факт обізнаності особи про розгляд судом справи та її участь у ній).

Такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі № 201/13990/15-ц (провадження № 61-22496св19).

З матеріалів справи вбачається, що справа за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Транс Фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні перебувала на розгляді з 21 вересня 2021 року. Суд першої інстанції неодноразово повідомляв ОСОБА_1 та її представника за довіреністю про час

та дату розгляду цивільної справи. Факт обізнаності ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 про перебування справи у провадженні суду підтверджується матеріалами справи, а саме: клопотанням представника відповідачки про відкладення розгляду справи ( а.с.124, 148), в тому числі про відкладення розгляду справи, яка призначена на 28 березня 2022 року та довідками про доставку СМС повідомлень ОСОБА_3 (а.с.132, 142).

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, посилання скаржниці на те, що про існування оскаржуваної ухвали її представник дізнався лише 9 серпня 2023 року під час ознайомлення з матеріалами справи не відповідають обставинам справи.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії»).

Питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та її представнику було відомо про розгляд справи судом 28 березня 2022 року, а апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваної ухвали, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою.

Керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 березня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: Дикун С.І.

Судді: Гірський Б.О.

Хома М.В.