Ухвала

11 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 599/383/21

провадження № 61-12426ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу адвоката Жеребецької Ірини Орестівни як представника ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення майна із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила виділити їй в натурі 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 та припинити право спільної часткової власності сторін на вказаний будинок.

Зборівський районний суд Тернопільської області рішенням від 01 березня 2023 року позов задовольнив частково. Припинив право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 . Виділив ОСОБА_1 в натурі 54/100 долей по площі і 51/100 долей по вартості житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 та визнав за нею право власності на вказану частину будинковолодіння, а саме: 1-2 - коридор, площею 7,3 кв. м; 1-3 - житлову кімнату, площею 17,6 кв. м; 1-6 - кухню, площею 9,3 кв. м; II - веранду, площею 11,6 кв. м; Сх. сходи; 1-1 - котельню, площею 16,3 кв. м; Б - 1/2 стайні; Г прибудова; пд. підвал; 1 - 1/2 воріт; 2 - 1/2 огорожі, вартістю 63 512,50 грн. Площа виділених приміщень у житловому будинку для ОСОБА_1 становить 62,1 кв. м. Виділив ОСОБА_2 46/100 долей по площі і 49/100 долей по вартості житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 та визнав за ним право власності на вказану частину будинковолодіння, а саме: 1-4 - житлову кімнату, площею 15,6 кв. м; 1-5 - житлову кімнату, площею 23,4 кв. м; І - підвал, площею 14,4 кв. м; Д комора; Б - 1/2 стайні; 1 - 1/2 воріт; 2 - 1/2 огорожі; В стодола, вартістю 61 577,50 грн. Площа виділених приміщень у житловому будинку для ОСОБА_2 становить 53,4, 5 кв. м. Зобов`язав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконати наступні ремонтно-будівельні роботи по переобладнанню житлового будинку з влаштуванням окремих входів: між приміщеннями 1-5 та 1-2 демонтувати дверний блок і замурувати дверний проріз; між приміщеннями 1-4 та 1-3 демонтувати дверний блок і замурувати дверний проріз; між приміщеннями І та І-1 замурувати проріз; для входу в приміщення І на місці вікна влаштувати дверний проріз і встановити дверний блок. Ремонтно-будівельні роботи по розподілу житлового будинку виконувати на основі робочого проекту по переплануванню житлового будинку згідно з прийнятим варіантом поділу, виготовленого ліцензованою проектною організацією і погодженого в управлінні містобудування і архітектури. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 967,5 грн від вартості будинковолодіння, що перевищує її ідеальну частку. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору; 1/2 частину витрат за проведену додаткову будівельно-технічну експертизу, що становить 3 775,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Жеребецька І. О., подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просила змінити рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 18 500,00 грн, витрат за проведену будівельно-технічну експертизи та витрат за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи в сумі 7 550,80 грн; стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість правової допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 5 000,00 грн.

Тернопільський апеляційний суд постановою від 17 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Жеребецька І. О., задовольнив частково. Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2023 року в частині розподілу судових витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 250,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 7 207,60 грн витрат на проведення судових експертиз. У задоволенні решті вимог про стягнення витрат на правову допомогу та витрат на оплату експертизи відмовив. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 500,00 грн витрат на правову допомогу в апеляційному суді.

17 серпня 2023 року адвокат Жеребецька І. О. як представник ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 липня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині розподілу судових витрат про стягнення витрат на правову допомогу, проведення експертизи та судового збору і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесену в суді першої інстанції, витрати за проведену судову будівельно-технічну в сумі 6 864,40 грн, витрати за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи в сумі 7 550,80 грн, витрати на професійну правничу допомогу, понесену в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу, понесену під час підготовки касаційної скарги, у розмірі 5 000,00 грн, сплачений судовий збір у судах першої, апеляційної та касаційної інстанціях.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Як видно з рішення суду першої інстанції, висновком додаткової будівельно-технічної експертизи від 26 серпня 2022 року № 541/44-22 встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 становить 125 090,00 грн.

Отже, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

У касаційній скарзі заявник посилається на незаконність постанови суду апеляційної інстанції в частині витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи. Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: предмет позову, ціну позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 5 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зазначення у постанові Тернопільського апеляційного суду від 17 липня 2023 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Жеребецької Ірини Орестівни як представника ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення майна із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов