Провадження 2/557/200/2023
Справа 557/703/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Слюсарчук І.В.,

номер справи 557/703/23,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , неповнолітня ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , Третій відділ Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Міністерство оборони України,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт Гоща в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , неповнолітньої ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , Третього відділу Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

за участю представників учасників справи:

представника позивача - Штогрін В.С.,

представника Міністерства оборони України Літвіна С.М.,

представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

ПОСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Гощанського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , неповнолітньої ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , Третього відділу Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Міністерства оборони України з вказаним вище позовом, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу у період з вересня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 12 листопада 2022 року внаслідок мінно-вибухової травми несумісної із життям, виконуючи бойове завдання із захисту Батьківщини в районі населеного пункту Павлівка Донецької області, загинув ОСОБА_7 , з яким вони починаючи з 2016 року до його загибелі проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в будинку позивача на АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. У цей період у них народився син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказала, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу їй необхідне для отримання права на оформлення одноразової допомоги у разі загибелі військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, що регулюється Наказом МОУ № 45 від 25 січня 2023 року «Про затвердження порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану», Постановою КМУ № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», та для оформлення пільг з оплати електроенергії, газопостачання, водопостачання і водовідведення та інших, що надаються членам сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

29 травня 2023 року від Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача, окрім викладених заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими не погоджується, вказує на наявність підстав для закриття провадження у даній справі.

Представник, обґрунтовуючи наявність таких підстав, зауважив, що спірні правовідносини є публічно-правовими відносинами заявниці та держави, оскільки метою встановлення факту є подання останньою заяви про призначення та виплату грошової допомоги відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», про що нею ж зазначено у позовній заяві, а отже такі правовідносини не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. Аналогічні висновки щодо застосування норм права, як зауважив представник, було надано Верховним Судом у постанові від 22 березня 2023 року по справі № 290/289/22, при цьому обставини справи є аналогічними обставинам даної справи.

11 вересня 2023 року від представника позивача надійшли заперечення на клопотання представника Міністерства оборони України про закриття провадження у справі, в обґрунтування яких остання зазначила, що ОСОБА_1 13 квітня 2023 року зверталась з аналогічною заявою до Рівненського окружного адміністративного суду, проте ухвалою від 17 квітня 2023 року їй було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі, тому, вказуючи на пріоритет забезпечення принципу правової визначеності, остання вважає, що розгляд даного спору має завершитись за правилами цивільного судочинства. На її переконання, можливе закриття провадження у цивільному судочинстві за аналогічними вимогами поставить під загрозу сутність гарантованих Конвенцією прав позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

Крім того, представник зверну увагу на те, що відсутність рішення суду про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки з ОСОБА_7 фактично унеможливить розгляд заяви позивача про призначення їй одноразової грошової допомоги, оскільки перелік наданих нею на виконання вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, документів буде неповним, а відтак розпорядник коштів, яким є Міністерство оборони України, поверне її заяву на доопрацювання.

У зв`язку з викладеною у відзиві представника відповідача - Міністерства оборони України позицією, судом поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Представник відповідача - Міністерства оборони України Літвін С.М. у підготовчому засіданні підтримав викладену у відзиві позицію щодо юрисдикції вказаної справи та необхідності закриття провадження у справі з тих підстав, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Просив врахувати при вирішенні питання про закриття провадження у даній справі висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у справі № 290/289/22 від 22 березня 2023 року, обставини у якій є аналогічними обставинам у даній справі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти закриття провадження у справі, з підстав, які зазначені у поданих нею попередньо письмових запереченнях.

Позивач у судовому засіданні підтримала думку свого представника. Окремо ствердила про те, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне їй лише для отримання одноразової грошової допомоги, а також для оформлення пільг, що надаються членам сім`ї загиблого військовослужбовця, про що було зазначено нею у позові, при цьому будь-якої іншої мети вона не переслідує. Остання повідомила, що з приводу отримання одноразової грошової допомоги позивач лише нещодавно, все після звернення до суду з даним позовом, звернулася до територіального центру комплектування, з приводу чого на даний час рішення ще не має. Також позивач зауважила про те, що в усній формі працівниками ЦНАП їй було відмовлено в оформленні пільг.

Представник ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував щодо розгляду справи у порядку цивільного судочинства.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час, місце та дату розгляду справи, у підготовче засідання не з`явилися.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступних висновків.

Як установлено з матеріалів справи, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Третього відділу Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, так як позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. При цьому, судом було зазначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про встановлення факту.

Відповідачами у справі були визначені: ІНФОРМАЦІЯ_3 і Міністерство оборони України; третіми особами без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також неповнолітня ОСОБА_4 , в чиїх інтересах діє ОСОБА_5 . Предмет позову було визначено наступним чином: «Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу у період з вересня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Звертаючись до суду із даним позовом за правилами позовного провадження в порядку цивільного судочинства, ОСОБА_1 також просила встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 у період з вересня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на існування юрисдикційного конфлікту та імперативний припис ч. 5 ст. 170 КАС України, який перешкоджає позивачу повторно звернутися із цим позовом до адміністративного суду, та з метою створення умов для ефективної реалізації права позивача на доступ до правосуддя, 02 травня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду та у даній справі відкрито провадження.

Водночас, у ході розгляду питання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України судом установлено наступне.

ОСОБА_1 у судовому засіданні ствердили про те, що встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне їй виключно для отримання одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також для оформлення пільг з оплати електроенергії, газопостачання, водопостачання і водовідведення та інших, що надаються членам сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Посилань на будь-які інші обставини, які б пов`язували вимоги позивача у цій справі з цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, останньою та її представником у судовому засіданні наведено не було, не убачається таких і зі змісту позовної заяви.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідно до п. 4 Порядку одноразова грошова допомога, серед іншого, призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

У п. 10 Порядку визначено перелік документів, які подають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган),

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Відповідач - Міністерство оборони України у даній справі є спеціально уповноваженим суб`єктом, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, яку має на меті отримати позивач у разі встановлення факту проживання без реєстрації шлюбу однією сім`єю з ОСОБА_7 , який загинув, виконуючи бойове завдання із захисту Батьківщини.

Що стосується оформлення пільг, що надаються членам сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та які також має на меті отримати позивач у разі встановлення означеного вище факту, то суд зауважує, що такі пільги, визначені названим законом, надаються особі, яка має певний соціально-правовий статус, рішення про надання якого приймається органами соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання.

Статтею 1-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що державна політика соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України - цілеспрямована, системна діяльність органів державної влади щодо забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України шляхом надання їм пільг і гарантій соціального захисту відповідно до законодавства.

У ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено пільги, які надаються сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни (стаття 10) та сім`ям загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України (стаття 10-1).

Згідно ст. 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать, в тому числі, сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України. Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Кабінетом Міністрів України. До членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

Процедуру надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначає Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740.

Пунктом 6 названого вище Порядку визначено, що рішення про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, приймається органами соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 30 січня 2020 року по справі № 287/167/18-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням факту, виникнення у позивача певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення ст. 1 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, підлягають вирішенню спори, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами позивача з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

При цьому суд враховує, що між сторонами виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками позивача, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Також у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення ОСОБА_1 до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Це ж стосується і іншої правової мети звернення позивача до суду (оформлення пільг, що надаються членам сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22, які суд враховує згідно з приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

При цьому, суд зауважує, що твердження сторони позивача про належність спору до цивільної юрисдикції, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, зводяться до помилкового тлумачення ними норм процесуального права, так як встановити обставини проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу у період з вересня 2016 року по 12 листопада 2022 року, можливо під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки в адміністративній справі встановлення таких обставин входить до предмета доказування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку ЦПК України, суд вважає за необхідне, на підставі п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, закрити провадження у справі, роз`яснивши позивачу право звернутись з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , неповнолітньої ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , Третього відділу Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутись з відповідним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14 вересня 2023 року.

Суддя Ю.В. Оленич