Справа № 535/687/23
Провадження № 2/535/712/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гуляєвої Г.М.

за участю секретаря судових засідань Міняйло О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смтКотельва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії- Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», (юридична адреса: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, буд.63 а) про скасування заборони на відчуження нерухомого майна;-

УСТАНОВИВ:

17.05.2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії- Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» про зняття заборони відчуження з майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_3 , родинні відносини з якою посвідчуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Котелевським райбюро ЗАГС Полтавської області 13.10.1969 року, Витягом з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 0 від 10.05.2023 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача - ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане Котелевським ВДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Пн.-Сх. МУ МЮ (м. Суми) 05.07.2021 року.

Відповідно до довідки № 1639, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області 10.05.2023 року вбачається, що гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_3 за вищевказаною адресою була зареєстрована одна.

Після смерті матері позивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

У провадженні приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Ковпака Віталія Івановича знаходиться спадкова справа №81/2021 на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та на день смерті проживала й була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкове майно після смерті матері складається з :

-житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

-житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до статей 68,69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.16,4.17, п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину.

Так, приватним нотаріусом, було повідомлено наступне:

-відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього, Котелевською нотаріальною конторою накладено заборону на невизначене майно, будинок, що належить ОСОБА_3 (зареєстровано: 28.03.2005 за № 1810532; підстава обтяження: повідомлення Ощадбанку № 66 від 03.12.1997 року; додаткові дані: архівний номер: 2009954POLTAVA18, архівна дата: 12.01.2001, дата виникнення: 12.01.2001, № реестра: 64200-65, внутр. № 9401412D22F233365E47);

-відповідно до інформації, наданої Полтавським обласним державним нотаріальним архівом за № 1278/01-20 від 28.07.2022 року на запит приватного нотаріуса: Котелевською ДНК було накладено заборону відчуження нерухомого майна ОСОБА_3 житлового будинку по АДРЕСА_4 , у зв`язку з повідомленням Ощадного банку № 6263 від 03.12.1997 року про видачу позики у сумі 1000,00 крб. строком на 5 років на капітальний ремонт житлового будинку, в якому відсутня чітка інформація про об`єкт і суб`єкт обтяження;

-відповідно до інформації, наданої філією-Полтавського обласного управління AT «Державний ощадний банк України» за № 114.7-24/075 від 22.07.2022 року на запит приватного нотаріуса - в AT "Ощадбанк" відсутні копії повідомлень про накладення обтяжень чи договорів на підставі яких можливо було накладено заборону, неможливо встановити чи була ОСОБА_3 клієнтом Філії Банку в 1997 році, в зв`язку з чим накладалась заборона, та чи відповідає дійсності запис в Державному реєстрі речових на нерухоме майно.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_4 , приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , які належали ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що неможливо ідентифікувати об`єкт нерухомого майна та суб`єкт обтяження за накладеною забороною Котелевською державною нотаріальною конторою, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 154/02-31 від 15.09.2022 року.

Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників вбачається відсутність будь - яких виконавчих проваджень за якими б спадкодавець ОСОБА_3 виступала боржником, в тому числі, відсутні виконавчі провадження про стягнення заборгованості на користь відповідача.

Позивач зазначає, що наявність заборони на нерухоме майно у реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження порушує її право на володіння спадковим майном.

Відповідно, просить суд задовольнити його позов та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону на відчуження нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження № 1810532, тип обтяження: заборона (архівний запис), зареєстровану 28.03.2005 року реєстратором: Котелевська державна нотаріальна контора (38600, Полтавська область, Полтавський р., смт Котельва, вул. Полтавський шлях, 235); підстава обтяження: повідомлення № 66 від 03.12.1997 року, Ощадбанк; об`єкт обтяження: невизначене майно, будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; власник майна: ОСОБА_3 ; додаткові дані: архівний номер: 2009954POLTAVA18, архівна дата: 12.01.2001, дата виникнення: 12.01.2001, № реєстра: 64200-65, внутр. № 9401412D22F233365E47, комментарий: котельва 97-18.

Позивач у судове засідання позивач не з`явився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов ОСОБА_2 у якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки він не є належним відповідачем у цій справі та просив суд розгляд справи провести за відсутності представника АТ "Ощадбанк".

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_3 , родинні відносини з якою посвідчуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Котелевським райбюро ЗАГС Полтавської області 13.10.1969 року, Витягом з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 0 від 10.05.2023 року (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача - ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане Котелевським ВДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Пн.-Сх. МУ МЮ (м. Суми) 05.07.2021 року (а.с.12).

Відповідно до довідки № 1639, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області 10.05.2023 року вбачається, що гр. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_3 за вищевказаною адресою була зареєстрована одна (а.с.13).

Після смерті матеріпо зивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Постановою №154/02-31 від 15.09.2022 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Ковпаком В.І. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_2 та житловий будинок з господарськимибудівлями та спорудами за АДРЕСА_3 , які належали ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що неможливо ідентифікувати об`єкт нерухомого майна та суб`єкт обтяження за накладеною забороною Котелевської державною нотаріальною конторою (а.с.14-15).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього, Котелевською нотаріальною конторою накладено заборону на невизначене майно, будинок, що належить ОСОБА_3 (зареєстровано: 28.03.2005 за № 1810532; підстава обтяження: повідомлення Ощадбанку №66 від 03.12.1997 року; додаткові дані: архівний номер: 2009954POLTAVA18, архівна дата: 12.01.2001, дата виникнення: 12.01.2001, № реестра: 64200-65, внутр. №9401412D22F233365E47) (а.с.16).

Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників вбачається відсутність будь - яких виконавчих проваджень за якими б спадкодавець ОСОБА_3 виступала боржником, в тому числі, відсутні виконавчі провадження про стягнення заборгованості на користь відповідача (а.с.17-20).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права.

Згідно ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст.ст.1223, 1245 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу, на загальних підставах.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК).

Спадщину після ОСОБА_3 позивач прийняв, то, відповідно, до нього перейшли й права, які належали ОСОБА_3 не припинилися з її смертю.

За правилами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлених вимог про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженимнаказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п.2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до п.74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. №31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат», накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1.1 п. 2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Пунктом 1 частини 1статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, оскільки у спадкодавця ОСОБА_3 та його спадкоємців відсутні будь-які не виконані зобов`язання перед АТ «Державний ощадний банк України», суд приходить до висновку, що в теперішній час відсутні будь-які визначені законом підстави для заборони відчуження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ., які належать на праві приватної власності померлій ОСОБА_3

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі №910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України, право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначеностаттею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції.

Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства», Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,124 Конституції Українита статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких він звернувся до суду, відповідно до вимог законодавства.

Судом встановлено що, існування заборони відчуження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 перешкоджає позивачу набути право власності на спадкове майно, тому його право підлягає захисту шляхом скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону на відчуження нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження № 1810532, тип обтяження: заборона (архівний запис), зареєстровану 28.03.2005 року реєстратором: Котелевська державна нотаріальна контора (38600, Полтавська область, Полтавський р., смт Котельва, вул. Полтавський шлях, 235); підстава обтяження: повідомлення № 66 від 03.12.1997 року, Ощадбанк; об`єкт обтяження: невизначене майно, будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; власник майна: ОСОБА_3 ; додаткові дані: архівний номер: 2009954POLTAVA18, архівна дата: 12.01.2001, дата виникнення: 12.01.2001, № реєстра: 64200-65, внутр. № 9401412D22F233365E47, комментарий: котельва 97-18, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України.

Щодо посилань представника відповідача на те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» не є належним відповідачем у цій справі суд звертає увагу на те, що відповідачами у даній категорії справ особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване (Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачу на праві приватної власності, порушує його права та законні інтереси, оскільки існування вказаних обтяжень нерухомого майна позбавляє можливості власника вільно розпоряджатися належним йому майном, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.12,76,141, 259, 264,265,273, 285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії- Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», (юридична адреса: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, буд.63 а) про скасування заборони на відчуження нерухомого майна задовольнити.

Скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону на відчуження нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження № 1810532, тип обтяження: заборона (архівний запис), зареєстровану 28.03.2005 року реєстратором: Котелевська державна нотаріальна контора (38600, Полтавська область, Полтавський р., смт Котельва, вул. Полтавський шлях, 235); підстава обтяження: повідомлення № 66 від 03.12.1997 року, Ощадбанк; об`єкт обтяження: невизначене майно, будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле; власник майна: ОСОБА_3 ; додаткові дані: архівний номер: 2009954POLTAVA18, архівна дата: 12.01.2001, дата виникнення: 12.01.2001, № реєстра: 64200-65, внутр. № 9401412D22F233365E47, комментарий: котельва 97-18.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 11.09.2023 року.

Суддя: Г.М. Гуляєва