Справа № 126/2272/22
Провадження № 22-ц/801/1471/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Рудь О. Г.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 рокуСправа № 126/2272/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

з участю секретаря судового засідання Різник Д. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Пригузи С. Д. на рішення Бершадського районного суду Вінницької області у складі судді Рудя О. Г. від 25 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в:

10 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив визнати інформацію, висловлену ОСОБА_2 депутатом Бершадської міської ради на адресу секретаря Бершадської міської ради Олійника В.Л. «Ви корупціонер і злодій», такою, що не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність і ділову репутацію. Зобов`язати ОСОБА_2 депутатам Бершадської міської ради публічно, на пленарному засіданні Бершадської міської ради, спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 секретаря Бершадської міської ради, а саме: висловлювання «Ви корупціонер і злодій» у строк не пізніше другого пленарного засідання після набрання чинності судовим рішенням у цій справі.

На обґрунтування позовних вимог покликався на те, що він є депутатом Бершадської міської ради 8 скликання, працює в раді на постійній основі на посаді секретаря Бершадської міської ради, має стаж служби в органах місцевого самоврядування більше 20 років, за період служби не мав жодних дисциплінарних проступків, натомість має відзнаки за сумлінну працю.

Депутат Бершадської міської ради ОСОБА_2 , який був кандидатом на посаду Бершадського міського голови, своїми некоректними й недостовірними висловлюваннями, зверхньою та зухвалою поведінкою, в порушення вимог законодавства та норм регламенту Бершадської міської ради, постійно порушує порядок під час організації та проведення засідань ради і постійних комісій з приниженням інших осіб. Така поведінка проявляється через: вигуки та коментарі без надання слова головуючим; ходіння по залі засідань під час пленарного засідання ради; демонстративне покидання зали засідань ради; виступи не по темі обговорюваного питання; агресивні емоційні висловлювання на рівні погроз; перебивання виступаючих; бездоказове звинувачення у зловживаннях; висловлювання недостовірних фактів; прояв неповаги до співрозмовників, депутатів та інших осіб, присутніх у сесійній залі; перешкоджання роботі посадових осіб місцевого самоврядування при виконанні посадових обов`язків; публічні наклепи та образи.

Такі прояви поведінки окрім морально-етичної складової характеристики особи містять і юридичні ознаки, що вказують на правопорушення відповідача, які зафіксовано у відеоматеріалах, в тому числі відеозаписами (з 2-х камер) засідання постійних комісій 25 жовтня 2022 року.

Враховуючи сукупність та періодичну повторюваність зазначених порушень, вважав за необхідне здійснити превентивні заходи щодо порушника, а саме притягнути відповідача до відповідальності за публічну образу та наклеп і захистити свою честь, гідність та ділову репутацію способом публічного вибачення відповідача спростування відповідачем недостовірної інформації на засіданні Бершадської міської ради.

Зазначив, що відповідно до телефонограми (доручення) міського голови з метою ефективного попереднього обговорення питань проєкту порядку денного 28 сесії Бершадської міської ради усіма депутатами 25 жовтня 2022 року о 14-00 год. у приміщенні комунальної організації «Бершадська ДЮСШ «Ровесник» було заплановано спільне засідання постійних комісій міської ради. Повідомлення про спільне засідання комісій було розміщено на офіційному вебсайті міської ради, надіслано депутатам на їхні електронні скриньки, через депутатську групу у мережі Вайбер, смс-повідомлення (за відсутності у депутатів Вайберу) та проінформовано депутатів в телефонному режимі за день до засідання.

За результатами попередньої реєстрації депутатів-членів постійних комісій згідно з відомістю на спільне засідання 25 жовтня 2022 року на 14-00 год. прибуло 19 депутатів. Також в залі засідань були присутні міський голова, він як секретар міської ради, заступники міського голови, керівники управлінь та відділів міської ради й інші особи.

Перед початком спільного засідання постійних комісій він відповідно до посадових обов`язків секретаря міської ради мав проінформувати присутніх депутатів про результати попередньої реєстрації, наявність кворуму по комісіях та про інші питання щодо подальшої роботи комісій. Натомість відповідач, що не є головою постійної комісії ради, постійним його перебиванням не надав можливості йому виступити з цього приводу, спонукав покинути президію зали засідань, чим завадив виконати свої посадові обов`язки. А «вершиною» хамської поведінки стало висловлювання відповідача на його адресу секретаря Бершадської міської ради: «Ви корупціонер і злодій» в присутності свідків осіб, що були присутні в залі засідань.

Звертав увагу, що вищезазначені дії та висловлювання відповідача відбувалися публічно в присутності 19 депутатів, працівників міської ради та інших осіб, присутніх в залі засідань приміщенні комунальної організації «Бершадська ДЮСШ «Ровесник» і сприймалося й сприймається ним та його колегами як наклеп та публічна образа, оскільки висловлена інформація не відповідає дійсності (недостовірна) й не узгоджується з його морально-етичними принципами.

Важливим для характеристики відповідача є обставина того, що після того як він покинув президію зали засідань з метою зниження напруження у ситуації, що склалася, відповідач, не озвучивши причини покинув залу засідань. За такої ситуації постійна комісія міської ради (з питань соцзахисту...), до складу якої входить відповідач, була позбавлена можливості розпочати свою роботу за відсутності кворуму з 5 депутатів-членів постійної комісії залишилося 2 засідання не є правомочним (ч. 9 ст. 47 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»). Такі дії відповідача свідчать про його умисел та заздалегідь сплановане перешкоджання роботі постійних комісій міської ради. А вищезазначене висловлювання відповідача має однозначне сприйняття його змісту. Корупціонер це людина, яка причетна до корупції. Злодій це людина, яка систематично здійснює крадіжки. Такі висловлювання за своєю суттю є твердженням і не можуть розцінюватися як суб`єктивне судження відповідача.

На офіційному веб-сайті НАЗК створено Реєстр корупціонерів, де міститься інформація про всіх фізичних та юридичних осіб, які вчинили корупційні правопорушення, він же до відповідальності за корупційні правопорушення не притягувався, відкритих корупційних проваджень відносно нього немає. Будь-яких злочинів не вчиняв, до відповідальності за вчинення злочинів, в тому числі з корисливих мотивів, не притягувався.

Неправомірне образливе висловлювання відповідача паплюжить його ділову репутацію, принижує честь і гідність. Така публічна образа кидає «чорну тінь» на 20-річну службу позивача в органах місцевого самоврядування та може негативно вплинути на подальше відношення до нього колег по службі та громадськості за умови не притягнення відповідача до відповідальності.

Оскільки вищезазначена недостовірна інформація була поширена відповідачем публічно в присутності 19 депутатів Бершадської міської ради, міського голови, секретаря міської ради, заступників міського голови, та інших працівників управлінь та відділів міської ради, єдиним можливим способом спростування недостовірної інформації вважав пленарне засідання Бершадської міської ради.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року позов задоволено. Визнано інформацію, висловлену ОСОБА_2 депутатом Бершадської міської ради на адресу секретаря Бершадської міської ради Олійника В. Л. «Ви корупціонер і злодій» такою, що не відповідає дійсності і принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Зобов`язано ОСОБА_2 депутата Бершадської міської ради публічно, на пленарному засіданні Бершадської міської ради, спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 секретаря Бершадської міської ради, а саме: висловлювання «Ви корупціонер і злодій» у строк не пізніше другого пленарного засідання після набрання чинності судовим рішенням у цій справі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували достовірність оспорюваної інформації. Отже викладене свідчить про недостовірність вказаної інформації. Поширена відповідачем інформація про позивача не містить в собі алегорій, сатири, гіпербол тощо, вона не є припущенням чи критикою діяльності позивача, її можна перевірити на достовірність, тому вона не є оціночними судженнями, і може бути спростована. Суд погодився з позивачем, що інформація, яка розповсюджена відповідачем відносно нього, формує негативну громадську думку, руйнує позитивний імідж та репутацію позивача, а відтак є такою, що порушує право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Пригуза С. Д., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення суду, а провадження у справі закрити через відсутність предмету спору.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що поширена стосовно позивача інформація не містить тверджень про факти і події, які можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності. Висловлене відповідачем є оцінкою ділових і моральних якостей позивача, зумовленою порушенням ним регламенту Бершадської міської ради та Положення про постійні комісії Бершадської міської ради. Звертав увагу, що позивачем та відповідачем у позові є фізичні особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно. Суд же ухвалив рішення стосовно посадових осіб органу місцевого самоврядування секретаря та депутата Бершадської міської ради.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене із дотриманням норм процесуального права, відповідно до встановлених на підставі обставин справи правовідносин сторін та норм матеріального права, якими вони регулюються.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Частинами першою четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Установлено, що 25 жовтня 2022 року в приміщенні комунальної організації «Бершадська ДЮСШ «Ровесник» перед початком спільного засідання постійних комісій Бершадської міської ради, на якому були присутніми 19 депутатів ради, міський голова та інші особи, протестуючи проти дій голови засідання секретаря міської ради Олійника В. Л. депутат ради ОСОБА_2 вигукнув в адресу ОСОБА_1 : «Ви корупціонер і злодій».

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до частини першої статті 201 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року у справі № 461/9631/15-ц (провадження № 61-14857св18) зазначено: «тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) щодо її застосування».

Згідно зі статтею 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати

і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2018 року у справі № 607/4318/16-ц зроблено висновок, що «оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Вказані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати».

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції її предмет стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, від 06 жовтня 2015 року)».

Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того межа допустимої критики щодо такої публічної особи, як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, §46, ЄСПЛ, від 15 липня 2010 року.).

Безсумнівно, пункт 2 статті 10 Конвенції дає можливість захищати репутацію інших осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи; але в цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у зв`язку з інтересами відкритого обговорення політичних питань. Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 42, 46, ЄСПЛ, від 08 липня 1986 року).

ЄСПЛ вказує, що «у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Однак навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (UKRAINIAN MEDIA GROUP v. UKRAINE, № 72713/01, § 41, 42, ЄСПЛ, 29 березня 2005 року).

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (частина перша та друга статті 30 Закону України «Про інформацію»).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 200/20351/18 вказано, що «вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи».

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Згідно з частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Частиною другою статті 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування (стаття 7 Конституції України).

Частиною першою статті 140 Конституції України установлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до частини першої статті 141 Конституції України до складу сільської, селищної, міської, районної, обласної ради входять депутати, які обираються жителями села, селища, міста, району, області на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Строк повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, депутати якої обрані на чергових виборах, становить п`ять років. Припинення повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної ради має наслідком припинення повноважень депутатів відповідної ради.

Місцеве самоврядування в Україні це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (стаття 2 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Позивач та відповідач на час поширення оспорюваної інформації були депутатами Бершадської міської ради, а відповідні висловлювання здійсненні відповідачем перед початком спільного засідання постійних комісій міської ради, яке за посадою відкривав (інформував присутніх депутатів про результати попередньої реєстрації, наявність кворуму по комісіях та про інші питання щодо подальшої роботи комісій) секретар міської ради Олійник В. Л. Зазначені висловлювання стосувались саме оцінки фактів, зокрема моральних і ділових якостей позивача у відповідь на порушення, на думку ОСОБА_2 , регламенту Бершадської міської ради та Положення про постійні комісії Бершадської міської ради за своїм змістом є оціночними судженнями, які є вираженням суб`єктивної думки відповідача щодо моральних і ділових якостей позивача, тому не є недостовірною інформацією.

Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачений статтею 10 Конвенції.

Такі висновки містяться також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 551/881/16-ц, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 132/1489/18.

Аналіз змісту оспорюваного висловлювання свідчить про відсутність твердження про факти (час, спосіб, кількість тощо) і вказує на те, що по суті в ньому викладені оціночні судження відповідача.

Оцінити правдивість чи правильність висловлювання: «Ви корупціонер і злодій» неможливо, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що поширена відповідачем інформація про позивача є недостовірною.

Щодо вимоги апеляційної скарги про закриття провадження у справі апеляційний суд виходить із такого.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Предметом спору у цій справі є висловлювання 25 жовтня 2022 року в приміщенні комунальної організації «Бершадська ДЮСШ «Ровесник» перед початком спільного засідання постійних комісій Бершадської міської ради депутата Бершадської міської ради Січак О. Г. в адресу секретаря ради Олійника В. Л. : «Ви корупціонер і злодій», який існував як на час пред`явлення позову, так і на час розгляду справи.

Відсутність підстав для спростування цього висловлювання, тому що воно є оціночним судженням про особисті моральні якості позивача, а не інформацією про конкретні факти, є підставою для відмови у позові, а не закриття провадження через відсутність предмета спору.

Оскільки апеляційна скарга представника ОСОБА_3 адвоката Пригузи С. Д. підлягає задоволенню частково, але по суті апеляційним судом спір вирішено на користь ОСОБА_2 , то на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з позивача на його користь необхідно стягнути сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1488 грн 60 к.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Пригузи С. Д. задовольнити частково.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року скасувати і постановити нове судове рішення.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 60 к.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

(Повний текст судового рішення виготовлено 11 вересня 2023 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук