провадження № 22-ц/824/6190/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Шипіловим Олександром Вікторовичем, на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шипілов Олександр Вікторович, на дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко Алли Олегівни, стягувач: акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», заінтересована особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, в особі свого представника - адвоката Шипілова О.В., звернувся до суду зі скаргою щодо визнання дій старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О. щодо винесення постанови про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 02.11.2022 неправомірними; скасування постанови Старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О. про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 02.11.2022 року до Обухівського відділу виконавчої служби в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), на підставі виконавчого листа №754/10595/15-ц виданого 07.11.2016 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з заявника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» коштів у сумі 3 072 570,35 грн. та витрати судового збору в сумі 3 654,35.

Заява обґрунтована тим, що 05.10.2022 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа №754/10595/15-ц, виданого 07.11.2016 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з заявника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» коштів у сумі 3 072 570,35 грн. та витрати судового збору в сумі 3 654,35.

02 листопада 2022 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О. винесено постанову про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1 до Обухівського відділу виконавчої служби в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ).

Про винесену постанову заявнику стало відомо лише 18.11.2022 року, коли він був змушений їхати за колишньою адресою проживання та отримав від поштаря АТ «Укрпошта» листа, надісланого поштовим відправленням №036.

Причиною винесення постанови про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 04.10.2022 року є клопотання від представника боржника, згідно якого встановлено, що боржник зареєстрований та проживає з адресою: АДРЕСА_1 , а також згідно з витягу реєстру прав власності на нерухоме майно за вище зазначеною адресою за боржником (заявником) зареєстровано будинок.

Таким чином, на думку заявника винесена постанова старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О. винесена поза межами своєї компетенції без рішення начальника управління забезпечення примусового виконання рішень.

Отже, на підставі викладених обставин, заявник звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О., стягувач: АТ «Державний експортно-імпортний банк України», заінтересована особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) - залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , через представника - адвоката Шипілова Олександра Вікторовича, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх фактичних обставин справи, просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити скаргу заявника повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що існує два виконавчих провадження з одним боржником - ОСОБА_1 , а, отже, у такому випадку виконавче провадження може передаватися до іншого органу ДВС лише за рішенням начальника управління забезпечення примусового виконання рішень щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби, що визначено п.п.6.7 Розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав оцінки наявним у справі доказам і узагалі проігнорував наявність іншого виконавчого провадження № НОМЕР_2, вказаного в оскаржуваній постанові, витяг з Єдиного державного реєстру боржників. Також, на думку апелянта, суд першої інстанції помилково зробив висновок щодо постанови про відкриття провадження, тоді як скаржник оскаржував постанову про передачу виконавчого провадження.

Окрім вищевикладеного, апелянт зазначав, що визначення правомірності винесення постанови про передачу виконавчого провадження при наявності двох проваджень відноситься до компетенції начальника управління забезпечення примусового виконання рішень.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що на даний час у провадженні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) знаходиться виконавче провадження НОМЕР_3 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Вказує, що у мотивувальній частині оскаржуваної постанови вказано, що державний виконавець підтверджує реєстрацію та проживання за адресою АДРЕСА_1 , а також зазначає перебування на виконанні у відділі примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області іншого виконавчого провадження (ВП НОМЕР_4) до одного і того ж боржника. На думку апелянта. державний виконавець Дяченко А.О. прийняла оскаржувану постанову в порушення ч. 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п. 6,7 Розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 поза межами своєї компетенції без рішення начальника управління забезпечення примусового виконання рішень.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

21 березня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив представника АТ «Укрексімбанк» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . У вказаному відзиві представник заінтересованої особи просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року - без змін. При цьому вказував, що приписами Інструкції чітко встановлено, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передача виконавчого провадження на виконання здійснюється за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження. Заінтересована особа вважає, що в цій справі старшим державним виконавцем було своєчасно вжито заходи щодо розгляду поданих боржником та стягувачем клопотань та передано виконавче провадження на виконання до іншого відділу державної виконавчої служби. На думку АТ «Укрексімбанк», державний виконавець, рішення та дії якого оскаржуються, діяв відповідно до закону. Окрім того, зауважує, що ОСОБА_1 у справі не надає доказів та не наводить обставин на підтвердження своєї юридичної позиції та факту порушення його прав та інтересів постановленою у справі ухвалою суду першої інстанції.

У судовому засідання представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції було встановлено, що 05.10.2022 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа №754/10595/15-ц, виданого 07.11.2016 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з заявника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» коштів у сумі 3 072 570,35 грн. та витрати судового збору в сумі 3 654,35.

02 листопада 2022 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О. винесено постанову про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1 до Обухівського відділу виконавчої служби в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ).

Підставою винесення постанови про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 02.11.2022 є клопотання від представника боржника, згідно якого встановлено, що боржник зареєстрований та проживає з адресою: АДРЕСА_1 , а також згідно з витягу реєстру прав власності на нерухоме майно за вище зазначеною адресою за боржником (заявником) зареєстровано будинок.

Після встановлення факту відсутності боржника за адресою, що значиться у виконавчому листі та отримавши оновлену інформацію щодо встановленого у визначеному законом порядку місця реєстрації боржника, постановою старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О. виконавчий документ було передано на виконання до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а останнім прийнято виконавчий документ до свого провадження.

Залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що жодних передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено, а відтак вимоги скарги є необґрунтованими, доводи боржника спростовуються наявними матеріалами, а сам скаржник не надав належних доказів, які саме дії чи бездіяльність державного виконавця та в який спосіб порушують його права.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відповідно до абзацу 3 ч. 1 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом У Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 питання про передачу виконавчого документа іншому органу державної виконавчої служби вирішується начальником органу державної виконавчої служби вищого рівня (про передачу виконавчого документа з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - директором цього Департаменту), про що виноситься відповідна постанова (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 6 цього розділу).

Згідно із абзацом 2 п.6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом У Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Отже, згідно положень Інструкції передача виконавчого провадження на виконання здійснюється за рішенням державного виконавця, на виконанні у якого перебуває виконавче провадження, якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби.

Як убачається з матеріалів справи, після встановлення факту відсутності боржника за адресою, що значиться у виконавчому листі та отримавши оновлену інформацію щодо встановленого у визначеному законом порядку місця реєстрації боржника, постановою старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дяченко А.О. виконавчий документ передано на виконання до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а останнім прийнято виконавчий документ до свого провадження.

Щодо доводу апелянта про те, що оскільки існує два виконавчих провадження з одним боржником - ОСОБА_1 , а отже виконавче провадження може передаватися до іншого органу ДВС лише за рішенням начальника управління забезпечення примусового виконання рішень щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

У разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова.

Постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виносяться не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється виконавче провадження (зведене виконавче провадження).

У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV цієї Інструкції порядку можуть утворюватись виконавчі групи.

Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження.

У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.

Згідно п. 15 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 об`єднання виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника у зведене виконавче провадження та приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження здійснюється приватним виконавцем у порядку, визначеному пунктом 14 цього розділу.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності на час відкриття спірного виконавчого провадження будь-якого іншого виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_1 .

Таким чином, старший державний виконавець, встановивши після відкриття виконавчого провадження наявність підстав, передбачених абзацом 2 п.6 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом У Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, в межах своїх повноважень передав виконавче провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд першої інстанції, не встановивши факту неправомірності дій державного виконавця, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність скарги щодо наявності порушеного права скаржника діями державного виконавця щодо передачі виконавчого провадження до іншого відділу.

Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального та матеріального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи.

Щодо доводу апелянта про те, що суд першої інстанції помилково зробив висновок щодо постанови про відкриття провадження, тоді як скаржник оскаржував постанову про передачу виконавчого провадження, колегія суддів не приймає його до уваги, оскільки з суті та змісту судового рішення вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу саме щодо правовідносин, що склалися між сторонами щодо постанови про передачу виконавчого провадження, а це є опискою у розумінні норм діючого законодавства, що підлягає виправленню відповідно до норм ст. 269 ЦПК України, і не є підставою для скасування судового рішення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню, як таке, що постановлене з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Шипіловим Олександром Вікторовичем, - залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова