Справа № 199/7282/23
УХВАЛА

08.09.2023

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: судді Спаї В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до суду пред`явлений позов до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права власності.

Згідно з поданою заявою про забезпечення позову, позивач просить суд забезпечити позов, наклав арешт на спірне майно житлову нерухомість житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого 162,4 кв.м, в тому числі житлова 112 кв.м, з яких: літ А-1 житловий будинок загальною площею 85,8 кв.м, житловою площею 61,6 кв.м, Б1 житловий будинок загальною площею 76,6 кв.м житловою площею 50,4 кв.м, б2 тераса, б навіс, №1-5 огорожі, №6,7 зливна яма, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:642:0131) та заборонити іншим особам вчиняти будь - які дії щодо вказаної нерухомості. В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що предмет позову становить вимога про визначення прав на спільне сумісне майно позивача і відповідача - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:642:0131), право власності на вищезазначений житловий будинок було зареєстровано у жовтні 2022 році за відповідачем. У зв`язку з тим, що на сьогоднішній день виник спір стосовно визнання даного будинку спільною сумісною власністю позивача та відповідача, є всі підстави вважати, що він може бути відчужений відповідачем на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася, оскільки відповідачем на сьогоднішній день вже здійснено відчуження спільної сумісної власності, а саме автомобіля АУДІ А4, що був придбаний у шлюбі, який перереєстровано на племінницю відповідача - ОСОБА_3 згідно договору купівлі - продажу укладеному в ТСІД №1242/2023/3609217 від 17.01.2023 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. З аналізу вказаних норм слід дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом.

Зокрема, позов забезпечується забороною накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії (п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

При розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У заяві про забезпечення позову в цій справі позивач серед іншого обґрунтовано посилається на те, що застосування заходів щодо охорони його матеріально-правових інтересів від можливих дій з боку відповідача є необхідним з метою, щоб забезпечити йому ефективний судовий захист, складовою якого є виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд вважає доведеною співмірність запропонованого заходу забезпечення позову позовним вимогам, які заявлятимуться позивачем, в частині заборони вчинення дій.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд керується недоведеність позивачем підстав для накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Керуючись ч. 3 ст. 3, ч. 1 та ч. 2 ст. 149, п. 2 ч. 1 ст. 150, п. 2 ч. 1 ст. 152, ч. 1, ч.ч. 6 -8 ст. 153, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 260-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права власності:

-заборонити вчинення будь-яких дій, які спрямовані на зміну власника домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з: літ А-1 житловий будинок загальною площею 85,8 кв.м та житловою площею 61,6 кв.м, Б1 житловий будинок загальною площею 76,6 кв.м та житловою площею 50,4 кв.м, б2 тераса, б навіс, №1-5 огорожі, №6,7 зливна яма (кадастровий номер земельної ділянки :01:642:0131), право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 08 вересня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга може бути подана до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя В.В.Спаї