Справа №442/5055/23
Провадження №2/442/1068/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря судового засідання Малик О.Я.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання права забудовника у порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області ЗМУ МЮ (м.Львів).

Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, якою він розпорядився за життя, склавши заповіт відповідно до якого: частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1070га з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:000:0046; місце розташування якої: територія Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області; земельну ділянку площею 0,0500га, з цільовим призначенням - ведення садівництва, кадастровий номер :05:000:0256; місце розташування якої: Лішнянська сільська рада, сад.Тов. «Затишок» Дрогобицького району Львівської області, заповів своїй доньці ОСОБА_3 , 1980р.н.

Належну йому земельну ділянку, площею 0,1000га, з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, місце розташування якої: с.Лішня Дрогобицького району Львівської області, з розташованим на ній нерухомим майном заповів їй, своїй дружині ОСОБА_1 , 1952р.н.

У визначений законодавством строк вони звернулися із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П., де було заведено спадкову справу № 27/2023.

26 червня 2023 року вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1000га, що знаходиться в с.Лішня Дрогобицького району Львівської області, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія IV-ЛВ №038561, виданого 26.08.1998 року Лішнянською сільською радою.

Однак, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно - житловий будинок спадкодавця АДРЕСА_2 , який знаходиться на успадкованій нею земельній ділянці, нотаріус 26 червня 2023 року повідомила про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом і рекомендувала звернутися до суду з питань оформлення спадкових прав.

Оскільки він не має можливості належним чином оформити свої спадкові права, вважає єдиним правовим способом відновлення свого порушеного права є звернення до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника поступило клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області ЗМУ МЮ (м.Львів).

Після його смерті відкрилася спадщина, якою він розпорядився за життя, склавши заповіт, згідно якого: частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1070 га з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:000:0046; місце розташування якої: територія Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області; земельну ділянку площею 0,0500га, з цільовим призначенням - ведення садівництва, кадастровий номер :05:000:0256; місце розташування якої: Лішнянська сільська рада, сад.Тов. «Затишок» Дрогобицького району Львівської області, заповів своїй доньці ОСОБА_3 , 1980р.н. Належну йому земельну ділянку, площею 0,1000га, з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, місце розташування якої: с.Лішня Дрогобицького району Львівської області, з розташованим на ній нерухомим майном заповів їй, своїй дружині ОСОБА_1 , 1952р.н.

У зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно - житловий будинок спадкодавця АДРЕСА_2 , який знаходиться на успадкованій ОСОБА_1 земельній ділянці, нотаріус 26 червня 2023 року повідомила про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд, виклавши свою правову позицію у постанові від 04.05.2022р. у справі № 372/4235/19.

Як вбачається з цільового призначення успадкованої позивачем земельної ділянки, вона була надана спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішенням Лішнянської сільської ради Народних депутатів від 25 квітня 1996 року, гр. ОСОБА_2 , виділено земельну ділянку площею 0,10га для індивідуального житлового будівництва за рахунок земель вільного присадибного фонду в урочищі «Граніт», ділянка № НОМЕР_2 . Дозволено будівництво житлового будинку та господарських споруд на виділеній земельній ділянці у відповідності з проектами погодженими з органами архітектури районую.

На виконання даного рішення, чоловік виготовив будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, який був затверджений головним архітектором Дрогобицького району О. Леськів 15.05.1996.

Відповідно до Акта виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель від 16 травня 1996 року, межі земельної ділянки і розбивка будівель закріплені на місцевості знаками і передані забудовнику, ОСОБА_2 , на зберігання. Надано дозвіл на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво.

У подальшому, через відсутність коштів на будівництво, появи в нього різних захворювань, ОСОБА_2 будував цей будинок протягом майже п`ятнадцяти років, до 2011 року. Після побудови житлового будинку він важко захворів, і всі кошти, всі сили та вільний час були направлені на його лікування. Однак, так як чоловік завжди особисто займався виготовленням документації на будівництво, позивач була впевнена, що будинок був зданий в експлуатацію у відповідності до чинного законодавства. Крім того, вони проживали у даному будинку, до якого були вже підведені електроенергія, газ, вода.

Для підтвердження належності даного нерухомого майна спадкодавцю, позивач звернулася до КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО», яким було виготовлено технічний паспорт на будинок та надано довідку про те, що право власності на даний житловий будинок станом на 31.12.2012 не зареєстровано. Відсутні також відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 в Державному реєстрі речових прав.

Таким чином, незважаючи на представлені нотаріусу документи, які підтверджують будівництво житлового будинку спадкодавцем, присвоєння будинку поштової адреси: АДРЕСА_2 (наказ відділу містобудування та архітектури ВК ДМР від 17.03.2023 №47), через відсутність державної реєстрації права власності у відповідності до чинного законодавства за померлим ОСОБА_2 , нотаріус позбавлена можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого права, яке у відповідності до вимог ст. 20 цього кодексу особа здійснює на свій розсуд, а стаття 16 ЦК визначає способи захисту цивільних прав, одним із яких є визнання відповідного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації.

Оскільки спадкодавець, завершив у 2011 році будівництво житлового будинку на належній йому земельній ділянці, яка знаходиться в с.Лішня Дрогобицького району Львівської області (урочище «Граніт»), але не здав в експлуатацію даний будинок та не зареєстрував право власності на нього, то відповідно єдиним захистом права позивача, як спадкоємця, є визнання права забудовника цього будинку.

З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що приватним нотаріусом постановою відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна, позивач є спадкоємцем по заповіту щодо спірного майна; прийняла спадщину та після смерті спадкодавця вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права забудовника на житловий будинок, загальною площею 198,9 кв.м, житловою площею 77,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Дата складення рішення - 11.09.2023.

Суддя О.В. Крамар