Справа № 522/7231/23
Провадження № 2/522/3972/23
06 вересня 2023 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою),
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 11.04.2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою), а саме стягнення суми позики в розмірі 4 200 доларів США, 3% річних у сумі 13 835,55 грн., інфляційні збитки у сумі 126 356,95 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 надано ОСОБА_2 в позику грошові кошти у розмірі 4 200 доларів США, які отримано відповідачем особисто 11.04.2014 року зі строком повернення на протязі шести місяців, тобто до 12.10.2014 року.
Відповідач за вказаний період та станом на дату подання даного позову не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню позики. Заборгованість по позиці станом на 12.10.2014 року (після сплину шестимісячного строку) складає 4 200 доларів США, що на дату звернення до суду становить 153 552 грн. згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого НБУ станом на 14.09.2022 року (36,56 грн.).
Позивачем нараховано відповідачеві 3% річних (в межах строку загальної позовної давності) у розмірі 13 835,55 грн. за період з 12.10.2014 року по 12.10.2017 року, інфляційні збитки за вище вказаний період у сумі 126 356,95 грн.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не повернула ОСОБА_1 позику, вона була змушена звернутись до суду з даним позовом.
Матеріали позову суддя отримала 12.04.2023 року.
Ухвалою суду від 12.04.2023 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 21.04.2023 року.
Зазначену заяву суддя отримала 24.04.2023 року.
До суду 26.04.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 23.12.2011 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначену відповідь суддя отримала 27.04.2023 року.
Ухвалою суду від 27.04.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 22.05.2023 року.
У підготовчому засіданні 22.05.2023 року був присутній представник ОСОБА_1 адвокат Кобильник Д.О., позов підтримав, зазначивши, що всі докази надані, проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті не заперечував.
ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Заяв, клопотань та відзиву на адресу суду не надходило.
Ухвалою суду від 22.05.2023 року у справі закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті на 12.07.2023 року.
У судове засіданні 12.07.2023 року був присутній представник ОСОБА_1 адвокат Кобильник Д.О.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Заяв, клопотань та відзиву на адресу суду не надходило.
Розгляд справи відкладено на 06.09.2023 року.
У судове засіданні 06.09.2023 року був присутній представник ОСОБА_1 адвокат Кобильник Д.О., проти заочного рішення не заперечував.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Заяв, клопотань та відзиву на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 14.09.2023 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та додані до неї документи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 надано ОСОБА_2 в позику грошові кошти у розмірі 4 200 доларів США, які отримано відповідачем особисто 11.04.2014 року зі строком повернення на протязі шести місяців, тобто до 12.10.2014 року. Зазначений факт підтверджується наданою до позову розпискою ОСОБА_2 . від 11.04.2014., оригінал якої судом оглядався (а.с.5).
Сам факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання ним коштів і скріплює її своїм підписом, свідчить про реальний характер договору позики. розписка про отримання в борг грошей підтверджує не тільки укладеність договору та зміст його умов, але й факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ураховуючи відсутність доказів щодо належного виконання відповідачем взятого на себе обов`язку з повернення суми позики, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення суми позики в розмірі 4 200 доларів США з ОСОБА_2 відповідно до розписки від 11.04.2014 року.
Щодо стягнення інфляційних збитків та 3% річних.
За змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
З огляду на те, що відповідачка порушила грошове зобов`язання, у позивачки виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12.
У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.
Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Відповідно до наданого позивачкою розрахунку 3% річних за період з 12.10.2014 року по 12.10.2017 року (трирічний строк загальної позовної давності відповідно до законодавства), нараховані у сумі 13 835,55 грн.
Суд, перевіривши розрахунок позивачки, який міститься в позовній заяві, не погоджується з ним, оскільки розрахунок 3 % річних здійснений у національній валюті, а не у іноземній валюті у якій надавалася позика-доларах США, всупереч законодавству.
В частині стягнення з інфляційних втрат слід вказати, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті (гривні), а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.
Окрім цього, у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні.
Крім того, висновок, що чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, міститься у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16.
Враховуючи, що частиною першою статті 1048 ЦК України визначено єдиний розмір процентів, якщо такі договором позики не передбачені, - на рівні облікової ставки НБУ, яка встановлюється виключно для національної валюти України, тому зазначена норма права та, як наслідок, право позикодавця вимагати сплати процентів від суми позики, може бути надане та реалізоване лише у разі, якщо позика отримана у гривні, оскільки НБУ не визначає мінімальної вартості іноземних валют, що є прерогативою відповідних органів іноземних держав.
Отже, у випадку отримання позики в іноземній валюті без обумовленої сторонами у ньому умови такої складової грошового зобов`язання, як розмір і порядок сплати процентів від суми позики, положення частини першої статті 1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму (формули) їх застосування та нарахування.
Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки НБУ в національну валюту України - гривню - буде суперечити частинам першій, третій статті 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника.
Між тим, відповідно до наданого позивачкою розрахунку інфляційних збитків за період з 12.10.2014 року по 12.10.2017 року (трирічний строк загальної позовної давності відповідно до законодавства), інфляційні збитки нараховані у сумі 126 356,95 грн.
Проте враховуючи вищевикладене (законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, ), суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки інфляційних збитків у національній валюті.
Згідно положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цих Кодексом.
З позову вбачається що позивачка просить стягнути судовий збір у розмірі 2 937,74 грн.
Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2 937,74 грн.
На момент винесення даного рішення 1 долар США відповідно до курсу НБУ дорівнює 36,56 грн., а тому 4 200 доларів США у національній валюті дорівнює 153 552 грн.
Оскільки позов задоволено частково на 52,27 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно - в сумі 1 535,55 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15-16, 526, 530, 612, 625, 640, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 4, 10-13, 19, 43, 49, 76-81, 89, 95, 133, 223, 247, 258, 263, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (розпискою)- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 05.10.2011 року Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, м. Одеса, вул. Л. Толстого, 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за розпискою від 11.04.2014 року у розмірі 4 200 (чотири тисячі двісті) доларів США 00 центів.
Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 05.10.2011 року Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, м. Одеса, вул. Л. Толстого, 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 535 (одна тисяча п`ятсот тридцять п`ять) гривень 55 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 14.09.2023 року.
Суддя: Л.В. Домусчі