Дата документу 11.09.2023 Справа № 335/3960/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3960/23
Провадження №22-ц/807/1619/23
Головуючий в 1-й інстанції Соболєва І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11вересня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Загоруйко Геннадія Анатолійовича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2023 року, ухвалене у м. Запоріжжя у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ", 3-ті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Білецька Крістіна Олександрівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимоги позову мотивовані тим, що між нею та ТОВ «ФК «Верона» було укладено кредитний договір № 1442196 від 05.09.2019 Право вимоги за цим договором було відступлене на підставі договору факторингу №1-31/08-В від 31.08.2020 ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ". 28.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 23810 про стягнення з позивача на користь ТОВ "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" 2542,2 грн. 14.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Білецькою К.О. на підставі зазначеного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 65789756. На час вчинення нотаріусом виконавчого напису ним не було перевірено чи мав боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, чи існувала така заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Тому, позивач просив визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано виконавчий напис №23810 від 28.04.2021, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" на користь держави 1 073 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Загоруйко Геннадія Анатолійовичаподала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, і стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12060 грн.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем в ході розгляду справи було надано всі докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, апелянт вказує, що такі витрати підлягають розподілу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" в особі представника адвоката Крюкової Марини Володимирівни, зазначає, що вартість робіт за надання правничої допомоги у цій справі є завищеними та не може бути більшим 3000 грн. на підставі вказаного просить зменшити розмір таких витрат до 3000 грн.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2023 року це 268400,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 грн. (2684,00 грн. Х 100 = 268 400 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що представником позивача подано суду заяву про стягнення з позивача судових витрат, які складаються з витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 12060 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з неспівмірності витрат на адвоката у розмірі 12 060 грн, враховуючи невелику складність справи та незначну кількість виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторін. Також суд вказав, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача не надано суду жодного документу.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись, виходячи із наступного.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При поданні позовної заяви представником позивача заявлено про орієнтовний розмір судових витрат, який очікує понести позивач у справі у розмірі 21 440,00 грн.

В ході розгляду справи судом першої інстанції представник позивача надав суду докази понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12060,00грн.

На підтвердження надання послуг професійної правничої допомоги надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №ЗР №21/2285 Загоруйка Геннадія Анатолійовича; ордер на надання правничої допомоги серія ВТ №1035488; договір № 13/2023 про надання правової допомоги від 14 квітня 2023 року; додаток № 1 до договору № 13/2023 про надання правової допомоги від 14 квітня 2023 року (Тарифи на послуги), додаток № 2 до договору № 13/2023 про надання правової допомоги від 14 квітня 2023 року (Зразок акту наданих послуг), рахунок-фактуру № 13/2023/335/3960/23/1 від 14 травня 2023 року на суму 12060 грн, акт № 13/2023/335/3960/23/1 наданих послуг за договором № 13/2023 про надання правової допомоги від 14 квітня 2023 року від 14.05.2023 року на суму 12060 грн.

Також матеріали справи містять клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надане суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

В апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що докази оплати позивачем наданих адвокатом послуг до суду не подавались, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість підтверджені наданими до суду документами, а витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 12 лютого 2020 року у справі за № 648/1102/19, а саме «Колегія суддів не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України)».

Враховуючи вищевикладені порушення норм процесуального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані заявником докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог в цій частині та необхідності відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені заявником у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції. Вирішуючи питання щодо розміру таких витрат, колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Враховуючи заперечення відповідача щодо стягнення суми витрат на правничу допомогу, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, категорію справи, підтверджені матеріалами справи факти надання правничої допомоги відповідно до умов укладеного договору, наявність усталеної практики розгляду подібних спорів, що вказує на рівень не великої складності справи, кількість судових засідань та участь у них адвоката, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу у цій справі, який підлягає стягненню з відповідача з 12060,00 грн. до 6000,00 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Загоруйко Геннадія Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2023 року у цій справі скасувати в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогута прийняти в цій частині нову постанову наступного змісту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 (шість тисяч гривень 00 коп.) грн.

В іншій частині рішення не оскаржувалося та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 11 вересня 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков