Справа № 344/7852/23
Провадження № 2/344/2129/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю:секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства « Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить : стягнути з останнього 53 434,87 грн. заборгованості за кредитним договором № 63058730 та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 01.03.2017 між відповідачем та АТ « Альфа Банк» ( тепер АТ « Сенс Банк» укладено договір №630587730 відновлювальної кредитної лінії. За умовами такого договору банк надав відповідачу кредит. Однак відповідач не виконав свій обов`язок щодо повернення кредиту і станом на 22.01.2023 заборгованість становить 53 434,37 грн.

05.05.2023 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

07.06.2023 від представника відповідача адвоката Тарновського Г.М. надійшов відзив. У позові просив відмовити. В обґрунтування зазначено, що позивачем нараховані відсотки поза межами строку дії кредитного договору в сумі 38 321,84 грн. При цьому, після закінчення строку дії договору відповідачем здійснено прибуткові операції, погашення заборгованості на загальну суму 86 325,82 грн. за період з 10.03.2020 по 10.08.2022. Вважає, що заборгованість станом на 01.03.2020 становила 28 343,56 грн. 49 045,89 грн. сума використаних коштів після закінчення строку дії договору, то, відповідно станом 22.01.2023 заборгованість за кредитним договором станом 77 389, 45 грн. Внесена ним сума коштів на погашення заборгованості на 8 936,37 грн. більшою (86 325,82 -77 389,45). Вподальшому банк самостійно збільшував кредитний ліміт, що є неправомірним. Щодо нарахування неустойки з 24.02.2022, що здійснена банком є неправомірним.

У вступному слові представник позивача адвокат Рудницький Ю.І. позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Просив позов задоволити. Вподальшому подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача адвокат Тарновський Г.М. у вступному слові проти позову заперечив з мотивів, що викладені у відзиві, після чого подав заяву про розгляд справи без участі, у позову просив відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 04.09.2023 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

01.03.2017 між ПАТ «Альфа Банк» ( правонаступником якого є АТ « Сенс Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №630587730, акцепту, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 30 000 грн. строком на три роки, зі сплатою процентів за користування кредитом 24 % річних.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Підставою позову банком зазначено невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши розрахунок заборгованості, суд не може погодитись із визначеним позивачем розміром заборгованості, оскільки такий суперечить фактично встановленим обставинам справи.

Обґрунтовуючи розмір заборгованості, який банк просить стягнути на його користь з відповідача, надавши виписку по рахунку відповідача, з якої слідує, що відповідач користувався грошима, та частково погашав заборгованість за кредитним договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц, який був врахований судом першої інстанції.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд звертає увагу, що надані позивачем умови договору є актуальними до 01.03.2020, так і строк дії договору визначено до 01.03.2020.

Згідно з розрахунку заборгованості, така станом на 22.01.2023 за період з 01.03.2017 становить 53 434, 87 грн- залишок кредиту, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 31 601, 68 грн., заборгованості за відсотками 436,81 грн., заборгованості по простроченому тілу кредиту 20 503,66 грн., заборгованістю за неустойкою- 892,72 грн.

При цьому, до такого кредиту включено неустойку, відсотки поза межами строку дії договору. Станом на 01.03.2020 ( дата закінчення строку дії договору) заборгованість становить 28 343, 55 грн., що складається із заборгованості по відсоткам - 571,30 грн., заборгованість по тілу кредиту -27 772,26 грн.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених умов були прийняті позичальником надалі, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку вбачається, що за рахунок тіла кредиту з березня 2020 стягувалися відсотки за користування кредитом поза межами строку дії догвоору, і тим самим збільшувалося тіло кредиту.

Тобто розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані поза межами строку дії договору, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості.

Так, відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на закінчення строку кредитування, нарахування позивачем процентів після спливу визначеного договором строку кредитування не відповідає положенням закону.

Відповідач неодноразово вносив кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені ним кошти розподілялись банком на погашення процентів, поза межами строку дії договору, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.

При цьому, як слідує з виписки щодо руху коштів по картці відповідачем, банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків на суму 38 321, 84 грн.

Так, з руху коштів по картці, сума витрат за період з 14.04.2020 по 01.12.2021 49 045,89 грн., сума зарахувань 86 325,87 грн. (1.03.2020- 3000 грн.; 01.06.2020-3000 грн.,13.07.2020-3100 грн; 16.07.2020-960 грн., 18.08.2020-3150 грн., 25.09.2020-31704,80 грн.,30.11.2020-3050 грн., 11.01.2021-567,98 грн., 24.02.2021-2300 грн., 31.03.2021-1950 грн., 27.04.2021- 2600 грн., 08.06.2021- 6211,04 грн., 09.08.2021 -3 300 грн.,03.09.2021- 4 250,81 грн.; 11.10.2021 2600 грн., 27.11.2021- 2 200 грн., 31.01.2022 3400 грн., 01.02.2022-1 211,24 грн., 10.08.2022- 1900 грн.)

На підставі наведеного, враховуючи, що позивачем нараховувались та стягнуто відсотки у загальній сумі 38 321 грн.- після закінчення строку дії договору, з 14.04.2020 відповідачем використано коштів позивача на суму 49 045,89 грн., фактична сума витрат становить 77 389,45 грн. ( після закінчення строку дії договору), та є меншою від суми коштів, що була внесена відповідачем, а саме у сумі - 86 325,87 грн. (після закінчення строку дії договору), а також той факт позивачем не надано належних доказів на обґрунтування заявлених вимог щодо існування заборгованості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні основних позовних вимог, не підлягають задоволенню й вимоги про покладення на відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 223, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У позові Акціонерного товариства « Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №630587730 від 01.03.2017 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи :

Позивач : Акціонерне товариство « Сенс Банк», , адреса : вул. В. Васильківська, 100, м. Київ;

Відповідач : ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 05.09.2023.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.