РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретарі судового засідання Сисан С.І., Сербін Г.Б.

Справа № 458/519/21

Провадження №2/458/9/2023

Сторони в справі:

позивачка ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

третя особа Боринська селищна рада Самбірського району

Львівської області

представник позивачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

встановив:

29.06.2021 позивачка ОСОБА_1 подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області, в якій, з урахуванням уточнених в ході судового розгляду позовних вимог, просить зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки - :01:016:0002, шляхом приведення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, площею 0,0019 га в попередній стан.

Обґрунтування позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві вказала, що їй на праві власності належить земельна ділянка, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у 2019 році з порушенням будівельних норм збудували господарську будівлю (шопу) на межі земельної ділянки позивачки, а в червні 2021 року самовільно захопили частину її земельної ділянки площею 0,0103 га та перегородили її огорожею, де поскладані бруси. Внаслідок протиправних дій відповідачів позивачка позбавлена можливості користуватися своєю власністю, а тому змушена звернутись до суду.

За результатами повторного авторозподілу справи між суддями від 30.09.2021 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І.

Ухвалою суду від 04.10.2021 цивільну справу прийнято до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

09.06.2022 представник позивачки ОСОБА_4 подав заяву про уточнення позовної заяви, яка прийнята судом до розгляду.

14.06.2022 відповідач ОСОБА_3 подала до суду відзив на позовну заяву, щодо уточнених вимог заперечила, зустрічний позов не було пред`явлено.

Інших заяв по суті та клопотань не надходило до суду.

Ухвалою суду від 07.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав з підстав та доводів, викладених в позовній заяві з урахуванням заяви про уточнення позовної заяви. Пояснив, що сторони в справі є сусідами. Відповідачі в справі не завершили приватизацію їх земельної ділянки, натомість, самовільно встановили дерев`яну огорожу на земельній ділянці, яку позивачка ОСОБА_1 приватизувала ще у 2018 році. Такими діями, відповідачі чинять перешкоди позивачці в користуванні її земельною ділянкою. У ході судового розгляду справи відповідачі добровільно частково усунули перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою, а відтак, представник позивача підтримав позовні вимоги, з урахуванням цього та просив зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки - :01:016:0002, шляхом приведення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, площею 0,0019 га в попередній стан. Просив вирішити питання судових витрат у справі.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позов не визнавали, покликаючись на те, що вони здійснюють приватизацію суміжної з позивачкою земельної ділянки, кадастровий номер :01:016:0013, площею 0,2171 га. У ході приватизації та розроблення відповідних документів, з`ясувалась, що має місце накладка цих земельних ділянок, а тому вони не згідні з проведеними замірами позивачки щодо самовільно захопленої ними її земельної ділянки. У подальшому, в ході судового розгляду відповідачі частково усунули перешкоди, а саме, звільнили частину самовільно захопленої ним частини спірної земельної ділянки та розібрали встановлену ними дерев`яну огорожу. Після дослідження судом поданого представником позивача плану земельної ділянки, розробленого спеціалістом станом на 01.06.2023, відповідачі визнали позов та вказали, що усунуть перешкоди позивачці в користуванні її земельною ділянкою площею 0,0019 га, тобто, заберуть встановлену ними дерев`яну огорожу. Щодо судових витрат, то заперечили такі в частині стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі, щодо витрат на залучення експерта та судового збору не заперечили.

Представник третьої особи Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області Зубрицька Г.О. у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без їх участі, позовну заяву підтримує та заперечень проти прийнятого рішення не має.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4 , відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як видно з плану відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд від 2015 року, погодженого начальником відділу Держгеокадастру у Турківському районі Г.Косолович, головою сільської ради В. Комарницьким та начальником відділу містобудування та архітектури, головним архітектором Турківського району П. Юдицьким, власником землі загальною площею 0,1564 га є ОСОБА_5 .

З Договору дарування земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 21.05.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за №494, посвідченого приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області видно, що ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар земельну ділянку площею 0,1564 га, яка розташована за адресою : Львівська область Турківський район село Либохора для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки - :01:016:0002 відповідно до кадастрового плану земельної ділянки.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (№ витягу 124611862 від 21.05.2018), позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1564 га, кадастровий номер земельної ділянки - :01:016:0002.

З Акту, складеного 09.06.2021 старостою села Либохора ОСОБА_6 , завідувача сектору з питань регулювання земельних відносин Воропай Я., в присутності власника земельної ділянки ОСОБА_1 та жителя с. Либохора ОСОБА_2 , щодо вирішення земельних спорів видно, що 04.06.2021 року в присутності голови Боринської селищної ради М. Шкітака, сертифікованим інженером-землевпорядником ДП "Львівський проектний інститут землеустрою" В.Чумаком було винесено межі земельної ділянки на місцевості ОСОБА_1 та встановлено межові знаки. Однак, станом на 09.06.2021, ОСОБА_2 навмисно знищено межові знаки (викинуті дерев`яні кілки) та знищено траву орієнтовано на площі 63 кв. метри.

З Акту від 14.06.2021 складеного старостою села Либохора ОСОБА_6 , завідувача сектору з питань регулювання земельних відносин ОСОБА_7 , в присутності власника земельної ділянки ОСОБА_1 щодо вирішення земельних спорів, видно, що після складання акту від 09.06.2021 станом на 14.06.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановили дерев`яну загорожу на земельній ділянці ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до плану земельної ділянки ОСОБА_1 в с. Либохора, складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_8 станом на 03.06.2022 межа ділянки з кадастровим номером :01:016:0002 згідно з правом власності становить - 0,1564 га, а межа ділянки для усунення перешкоди в натурі становить - 0,0103 га.

Як видно з фотознімків, які подані представником позивача ОСОБА_4 (арк. справи 139-140), на таких відображено та зафіксовано дерев`яну загорожу на земельній ділянці позивачки.

З відповіді Боринської селищної ради №1435/02-25 від 22.11.2022, видно, що комісія спеціалістів сектору з регулювання земельних відносин селищної ради не виходила до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в зв`язку з тим, що звернень до селищної ради не надходило від вищезгаданих громадян.

Відповідно до відповіді від 30.11.2022 №38 на запит від 25.11.2022 №24-11-22 староста с.Либохора Боринської селищної ради М.Ф. Щур, повідомляє, що довідки протягом листопада 2022 року громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не видавалися.

Згідно з відповіді №1554/02-25 від 16.12.2022 Боринської селищної ради та відповіді №57 від 16.12.2022 старости с.Либохора Боринської селищної ради, видно, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється з 07.04.2022 по теперішній час, станом на 16.12.2022, а також повідомляють про те, що протягом листопада - грудня 2022 року звернень щодо земельних питань від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в селищну раду не надходило, довідки не видавалися та участі у складанні будь-яких документів вищевказаним громадянам не приймали.

Відповідно до відповідей голови Боринської селищної ради Шкітака М.М. №228/02-25 від 13.02.2023 та старости села Либохора ОСОБА_9 №10 від 10.02.2023, звернень щодо земельних питань від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в селищну раду не надходило, довідки не видавалися.

З відповіді старости села Либохора ОСОБА_9 №22/17-02/14 від 29.03.2023, видно, що огорожа, яка знаходиться на приватизованій земельній ділянці гр. ОСОБА_1 демонтована і перенесена, а в разі незгоди землекористувача земельної ділянки ОСОБА_1 потрібно звернутися до ліцензованої проектної організації для виносу меж в натурі на місцевості.

Відповідно до плану земельної ділянки кадастровий номер :01:016:0002, власником якої є ОСОБА_1 в с. Либохора, складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_8 , станом на 01.06.2023, межа ділянки згідно права власності становить - 0,1564 га, а межа ділянки для усунення перешкоди в натурі становить - 0,0019 га.

Як видно з фотознімків, які подані представником позивача ОСОБА_4 , на таких відображено наявність дерев`яної огорожі на земельній ділянці позивачки.

З Акту, складеного 04.07.2023 комісією в складі старости села Либохора Щур М., головного спеціаліста по регулюванню земельних відносин Боринської селищної ради Цуняк С.О., депутата с. Либохора ОСОБА_10 видно, що комісією було оглянуто земельну ділянку ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_3 , та встановлено, що земельна ділянка огорожена металевою сіткою, порушень не виявлено. ОСОБА_1 безпідставно не підписує границі земельної ділянки.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав (№ витягу329272785 від 15.04.2023), відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 76,2 кв. м.

Як видно з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (№ витягу НВ-023 від 26.07.2023), такий виданий відповідачу ОСОБА_2 , форма власності - інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня, вид цільового призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) місце розташування: АДРЕСА_3 , загальною площею 76,2 кв. м.

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, за кадастровим номером земельної ділянки :01:016:0013, площа земельної ділянки всього становить 0,2171 га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: малоповерхова забудова - 0,0092, малоповерхова забудова - 0,0026, малоповерхова забудова - 0,0127, малоповерхова забудова - 0,1926.

З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 15.08.2023 за №29-13-0.2-3784/2-23, видно, що за даними Державного земельного кадастру перетин між земельними ділянками з кадастровими номерами :01:016:0002 та :01:016:0013 відсутній.

Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою яку, як вказує позивачка самовільно захопили відповідачі та встановили дерев`яну огорожу.

Вирішуючи цей спір, відповідно до встановлених спірних правовідносин, суд виходить з таких мотивів та норм закону.

У положеннях ст. 41 Конституції України закріплено правову норму про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У положеннях ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до приписів ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 386 ЦПК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Статтею 152 ЗК України визначено способи захисту прав на земельні ділянки та встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відтак, аналіз наведених вище норм закону дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 264/7200/18 від 18.01.2021 висловлено позицію про те, що з системного аналізу положень ст. 116,123,124, ч. 2 ст. 134, ст. 212 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IV, можна зробити висновок, що відповідно до вимог наведеного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

У ході судового розгляду справи, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки з кадастровим номером: :01:016:0002, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить їй на праві приватної власності.

Сторони в справі є суміжними землекористувачами.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час розгляду справи в суді не завершили процедуру приватизації земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0013, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:016:0002 та власником якої є позивачка ОСОБА_1 .

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема, Актів Боринської селищної ради від 09.06.2021, 04.06.2021, суд встановив, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановили дерев`яну загорожу на земельній ділянці позивачки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , знищили межові знаки.

Відповідно до плану земельної ділянки ОСОБА_1 в с. Либохора, складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_8 станом на 03.06.2022 межа ділянки з кадастровим номером :01:016:0002 згідно з правом власності становить - 0,1564 га, а межа ділянки для усунення перешкоди в натурі становить - 0,0103 га.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказували, що не погоджуються з проведеними замірами земельних ділянок, оскільки має місце накладення їх земельних ділянок.

Однак, такі твердження відповідачів спростовані відповідю Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 15.08.2023 за №29-13-0.2-3784/2-23, з якої видно, що за даними Державного земельного кадастру перетин між земельними ділянками з кадастровими номерами :01:016:0002 та :01:016:0013 відсутній.

У ході судового розгляду справи, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частково усунули перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою та згідно з наданим представником позивачки ОСОБА_4 планом земельної ділянки ОСОБА_1 в с. Либохора, складеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_8 станом на 01.06.2023, межа ділянки з кадастровим номер :01:016:0002 відповідно до права власності становить - 0,1564 га, а межа ділянки для усунення перешкоди в натурі становить 0,0019 га.

З урахуванням цього письмового доказу, представник позивачки ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та, з урахуванням дійсних встановлених на час судового розгляду справи обставин справи, просив задоволити позов та зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки - :01:016:0002, шляхом приведення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, площею 0,0019 га в попередній стан.

Після дослідження плану земельної ділянки позивачки ОСОБА_1 від 01.06.2023, відповідачі визнали той факт, що вони самовільно захопили частину земельної ділянки позивачки площею 0,0019 га та вказали, що усунуть перешкоди шляхом приведення самовільно зайнятої частини земельної ділянки в попередній стан, тобто заберуть встановлену ними огорожу.

Отже, на підставі досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів у справі, суд встановив, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинять перешкоди у реалізації власником ОСОБА_1 її права користування спірною земельною ділянкою площею 0,0019 га, на якій встановили огорожу, що в свою чергу визнали відповідачі в судовому засіданні.

Відтак, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши дійсні обставини справи, оцінивши докази як кожен окремо так і в цілому, суд дійшов висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язані усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки - :01:016:0002, шляхом приведення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, площею 0,0019 га в попередній стан, а тому позов підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат.

Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору, витрат на професійну правову допомогу та витрат на залучення спеціаліста.

За подання позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги позивачки задоволено повністю, тому з відповідачів необхідно стягнути на користь позивачки сплачений та документально підтверджений розмір судового збору в сумі 908,00 грн., з кожного по 454,00 грн.

Щодо витрат на професійну правову допомогу, то такі позивачка та її представник просять стягнути в розмірі 12 500 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК УКраїни, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 (справа №904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як видно з матеріалів справи адвокат Миньо М.М. як представник позивачки, діяв на підставі Ордеру серії ВС №1093161 від 22.08.2021 та Договору №20-06-21 про надання правової допомоги від 22.06.2021.

На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 12 500,00 грн. представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Миньо М.М. подав такі докази: Договір №20-06-21 про надання правової допомоги від 22.06.2021; Акт приймання-передачі наданих юридичних послуг №20-06-21-1 від 10.10.2022 згідно з яким вказано послуги за оформлення позовної заяви в сумі 2500,00 грн., оформлення позовної заяви про уточнення з додатками - в сумі 1000,00 грн., надання консультації з виїздом на місце та участю під час вимірювання земельної ділянки - в сумі 2000,00 грн., участі в судових засіданнях (7 судоднів) - на суму 7000,00 грн.; квитанцію до прибуткового касового ордера №20-06-21-1 від 10.10.2022 на суму 12 500 грн.

З урахуванням викладених вище вимог закону до визначення розміру витрат на правову допомогу, заперечення таких витрат відповідачами, беручи до уваги рівень складності та категорії справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 500 грн., визначений позивачкою ОСОБА_1 та її адвокатом Миньо М.М., є завищеним щодо іншої сторони спору відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, суд вважає, що розмір витрат 1000 грн. на оформлення заяви про уточнення позовних вимог (а.с.137) з урахуванням її змісту, є завищений, оскільки, стосується лише конкретизації розмірів самовільно захопленої спірної земельної ділянки.

Розмір витрат в сумі 2000,00 грн. в частині наданих адвокатом послуг - консультації з виїздом на місце та участю під час вимірювання земельної ділянки не знайшов свого підтвердження належними доказами.

Щодо прирівнювання такого виду послуг представника позивачки - адвоката Миньо М.М. як "участь у судових засіданнях" до робочого дня суду (судоднях), то такий не ґрунтується, ні на умовах договору про надання юридичних послуг (правової допомоги), ні на положеннях п.6 ст.3 ЦК України.

Відтак, беручи до уваги характер спірних правовідносин у цій справі, складність цієї справи, обсяг виконаної адвокатом роботи (наданих послуг), проаналізувавши надані докази на підтвердження розміру таких витрат, з огляду на принципи пропорційності та розумності, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивачки, необхідно зменшити з 12 500,00 грн. до 5000,00 грн., стягнувши такі з кожного з відповідачів по 2500,00 грн.

Щодо витрат на залучення спеціаліста у розмірі 1577,56 грн., то як видно з договору про виготовлення технічної документації із землеустрою №126 від 30.05.2022 (Т. 1 арк. справи 208), загальна вартість робіт становить 1577,56 грн., які були сплачені позивачкою ОСОБА_1 згідно з умовою договору до початку робіт - у розмірі 100 відсотків вартості робіт ( п.п. 2.2. п. 2 Договору).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з вимогами ч. 9 ст. 139 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи те, що розмір витрат на залучення спеціаліста є співмірним зі складністю виконаної роботи, такі витрати, понесені позивачкою, документально підтверджені, відповідачі не заперечили проти відшкодування саме такого розміру витрат, тому з урахуванням задоволення позову такі витрати підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивачки.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263 - 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Задоволити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки - :01:016:0002, шляхом приведення самовільно зайнятої частини земельної ділянки, площею 0,0019 га в попередній стан.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні) з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на залучення спеціаліста в розмірі 788,78 грн. (сімсот вісімдесят вісім гривень сімдесят вісім копійок) з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідачі: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_5 ).

ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_5 ).

Третя особа Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області (адреса: 82547, смт. Бориня вул. І.Франка, 4 Самбірський район Львівська область).

Повне рішення суду складено та підписано 11.09.2023.

Суддя О.І. Кшик