РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/10609/22

Провадження № 22-ц/4815/711/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Боймиструка С.В.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Мороз А.В.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом майна,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2022 року позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягненого за виконавчим написом майна.

Просив визнати виконавчий напис від 04.03.2019, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 537, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що позивачем не може бути констатовано безспірність при стягненні заборгованості, а як наслідок правомірність вчинення виконавчого напису нотаріуса. На думку позивача, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та не переконався в тому, що іпотеко держателем надіслано повідомлення - письмову вимогу про усунення порушень, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відтак, оскаржуваний виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає до виконання.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано виконавчий напис від 04.03.2019, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 537, таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що нерухоме майно, а саме: приміщення будинку побутових приміщень, загальною площею 391,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , реалізовано у законний спосіб в межах виконавчого провадження, шляхом погашення заборгованості на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Отже, неможливо визнати таким, що не підлягає виконанню, документ, який вже створив юридичні наслідки та вичерпав свою дію фактичним виконанням у момент закінчення торгів, визначення переможця торгів, надходженням коштів від покупця та закінченням виконавчого провадження з реалізації нерухоме майно.

Стверджує, що висновок суду про те, що нотаріус не переконався в тому, що іпотекодержателем надіслано повідомлення - письмову вимогу про усунення порушень, є безпідставним, оскільки відповідна вимога була направлена позивачу (17.11.2018 року) не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису 04.03.2019 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Вважає, що позивач не спростував належними і допустимими доказами те, що сума заборгованості за кредитним договором № 0801/06 від 11.01.2008 на момент вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою ніж запропонована в ньому до стягнення. При цьому кредитний договір та договір іпотеки недійсними не визнавалися, а грошові кошти, отримані за кредитним договором повернуті банку не були.

Враховуючи подання банком нотаріусу всіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису та належне проведення електронних торгів від 19.01.2022 року №566831 ДП "Сетам", ОСОБА_2 є законним власником спірних приміщень, а позов безпідставним та не підлягав до задоволення.

Представник ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує доводи викладені апелянтом, вказує, що рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить залишити його без змін а апеляційну скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Бондар Іриною Михайлівною 04 березня 2019 року, вчинено виконавчий напис № 537 щодо звернення стягнення на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на нерухоме майно - приміщення будинку побутових приміщень літ «А-3», що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , який є майновим поручителем за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору №0801/06 від 11.01.2008 року, також майновим поручителем ОСОБА_4 за кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ «ПриватБанк» згідно кредитного договору №0801/06 від 11.01.2008 року.

Зазначене нерухоме майно було передано в іпотеку ЗАТ КБ «Приватбанк» на підставі договору іпотеки № 0801/06/І, посвідченого 11.01.2008 року зареєстрованим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Вовк Н.П. за реєстровим №117.

Виконавчим написом звернено стягнення на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на суму 173 569,12 дол. США; заборгованість за відсотками 448 030,00 дол. США; пеня 778 671,43 дол. США; штраф 70 013,53,53 дол. США. а всього 1 470 284 дол. США.

Також судом встановлено, що 23.09.2013 року заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0801/06/1 від 11.01.2008 року в розмірі 271 971,01 дол. США, що за курсом НБУ від 29.09.2010 року складає 2 151 290,70 грн. Рішення набрало законної сили та було звернуте до виконання.

Судом було встановлено, що станом на 08.09.2010 року заборгованість становить 271 971,01 дол. США, в тому числі: 178 148,84 дол. США - заборгованість за кредитом; 66 733,79 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 14 107,28 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 31,61 дол. США - штраф (фіксована частина); 12 949,50 дол. США - штраф (процентна складова).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).

У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 (провадження № 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Встановивши, що 23.09.2013 року заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0801/06/1 від 11.01.2008 року в розмірі 271 971,01 дол. США, що за курсом НБУ від 29.09.2010 року складає 2 151 290,70 грн. судом було вірно вказано, що у вказаному рішенні вже було встановлено заборгованість станом на 08.09.2010р., яка була стягнута за рішенням суду, заборгованість стягнуто до закінчення строку дії договору кредиту, а отже такий договір було розірвано достроково, та визначена сума боргу по договору кредиту є остаточною, та у подальшому не може змінюватися, за виключенням ст. 625 ЦК України щодо нарахування втрат за невиконання рішення суду.

Такий висновок узгоджується з позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) за якою звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Крім цього стягнення відбувалось на погашення заборгованості, яка складалась з пені та штрафу, що враховуючи норми закріплені у ст. 61 Конституції України та ст. 549 ЦК України не може використовуватись одночасно, оскільки такий підхід призведе до подвійної цивільно-правової санкція за одне порушення.

За таких обставин вірно встановлено місцевим, що виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками відповідача, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

За таких обставин доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду про не направлення письмової вимоги про усунення порушень до боржника та іпотекодавця не спростовують наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Проведення прилюдних торгів не забороняє позивачу захищати свої права шляхом оскарження нотаріальних дій, що прямо передбачено ст. 50 Закону України "Про нотаріат". Крім цього в межах заявлених позовних вимог суд не може розглядати обставини набуття у власність спірного майна через прилюдні торги.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 вересня 2023 року.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.