Справа № 367/2887/22
Провадження №2/367/2367/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2023 року м. Ірпінь

Ірпінський суд київської області в складі:

головуючого - судді Одарюка М.П.,

за участю секретаря судового засідання Довгополої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпінь цивільну справу № 367/2887/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2022 року позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є власником 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Власниками 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - померла. Померла ОСОБА_4 є матір`ю позивача, який відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, спадкового майна померлої. Порядок користування приміщеннями житлового будинку між Позивачами та Відповідачем вже давно закріплений та кожний із них самостійно проживає та користується своєю частиною власності на власний розсуд. Право власності на земельну ділянку закріплену для обслуговування даного житлового будинку співвласниками будинку не набуто. На даний час кожен із співвласників має свою сім`ю, Позивач має намір проживати окремо, Позивач запропонувала здійснити поділ (виділ в натурі) житлового будинку на окремі будинковолодіння із припиненням спільної часткової власності, щоб вирішити спірне питання проживання та користування власністю, Відповідачі по справі відмовляються добровільно здійснити поділ будинковолодіння шляхом звернення до нотаріуса для заключення нотаріального договору. А тому, враховуючи відмову відповідачів по справі на добровільне вирішення питання поділу частки із спільного майна та з метою захисту свого порушеного та не визнаного права. Позивач вимушений здійснювати захист свого права шляхом звернення з даним позовом до суду, обираючи такий спосіб захисту, як поділ спільного майна в натурі.

Відповідачі в судове засідання не зявились, надали суду письмові заяві, в яких вказали , що не проти поділу будинку по фактичному користуванню, а тому проти задоволення позовних вимог не заперечують та просять їх задовольнити.

Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст. 13ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.64).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_6 24 липня 1982 року уклала шлюб, та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_4 ( а.с.65).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.63).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 листопада 1982 року, виданого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Плеско А.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 2377 (а.с.16,17) ОСОБА_1 належить частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.1996 року, виданого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2527, ОСОБА_1 належить 1/10 частина , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.20).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2021 року за ОСОБА_1 визнано право власності 1/10 частину будинку АДРЕСА_1 , що складає приміщення 4-1,4-2,4-3,4-4 житлового будинку «А», житловий будинок « Б» , 1/5 частину огорожі. ( а.с.23-27).

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі по справі є співвласниками спірного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Копія рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 жовтня 1996 року, яка міститься в матеріалах справи не читається ( а.с.34-38).

Із висновку № 5 від 15.02.2022 року щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна вбачається, що у ОСОБА_1 в фактичному користуванні знаходиться житловий будинок літ «А», загальна площа-299,0 кв.м., житлова площа -134,8 кв.м., житловий будинок літ. «Б», загальна площа -46,2 кв.м., житлова площа -15,1 кв.м., господарські будівлі та споруди: сарай літ. «В,Е,И,К,О,Р,С,Т,Х», гараж літ. «І,П», вбиральня літ. «Л,Н,У,Ф», літня кухня літ. «Г2», споруди № 1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , інформація щодо підтвердження права власності на землю - не надана, склад нововоутворених об`єктів нерухомого майна та їх адреси: житловий будинок « А», загальна площа по будинку -87,0 кв.м., житлова площа по будинку -36,2 кв.м., житловий будинок літ. « Б» , загальна площа по будинку -46,2 кв.м., житлова площа по будинку -15,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 . За технічними показниками об`єкт може бути поділений ( а.с.39-40).

Частинами першою та другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частин першої та другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2020 року по справі №286/3653/18 висловлено правовий висновок, що поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Також при розгляді даної категорії справ щодо спору між співвласниками щодо виділу або поділу нерухомо мого майна, у постанові Верховного суду від 28 липня 2021 року по справі № 310/7011/17 визначено правовий висновок. Що Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а)множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється».

Надані докази та доводи позивача, суд оцінює критично. З наданого висновку здійсненого інженером з інвентаризації нерухомого майна відділу інвентаризації та архітектури ТОВ «Підприємство АГРОФОН» вбачається про можливість порядку користування та розподілу будинку виходячи вказаного порядку в заяві позивача, визначеного по фактичному користуванню. При цьому відсутні будь - які дані, що розподіл приміщень відповідає розміру часток у власності, а також не визначено вартість домоволодіння. Також позивач в позовній заяві вказує, що право власності на земельну ділянку, закріплену для обслуговування даного житлового будинку, співвласниками будинку не набуто.

В сукупності з наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна в натурі відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя М.П. Одарюк