КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/4413/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11354/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В.,Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Котляр К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Яценко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_1 , зареєстрований 10 травня 2007 року Виконкомом Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 03.

В обґрунтування позову зазначала, що 10 травня 2017 року між сторонами був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , 2009 року народження та ОСОБА_4 , 2014 року народження. Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Фактично шлюбні стосунки між сторонами були припинені. Спроби примирення не дали результатів, тому вважає, що надання часу для примирення є недоцільним та погіршить відносини між сторонами (а.с. 2-3).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб, зареєстрований 10 травня 2007 року, Виконкомом Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 3, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 992 грн.40 коп. (а.с. 50-51).

Не погодившись з рішенням районного суду, 26 травня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коровіна Н.Г. подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 58-60).

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, розглянув справу за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Крім того, суд не врахував, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, у зв`язку з чим був зобов`язаний зупинити провадження до закінчення воєнного стану або припинення військової служби. Відповідач звертався до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі для примирення на 6 місяців, проте, суд надав 3 місяці. Відповідач не мав можливості вживати заходів щодо збереження сім`ї через знаходження у військовій частині та при виконанні бойових завдань.

Вважає, що підстави для розірвання шлюбу відсутні, оскільки сторони продовжують спілкування, підтримують стосунки з дружиною, та вважає, що складнощі є тимчасовими.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Фогель В.В. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи. які беруть участь у справі до суду не прибули про причини неявки не повідомили, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Повідомлення апелянта ОСОБА_1 та його представника - адвоката Коровіна Н.Г. повернулось із відмітками працівників пошти про відсутність адресатів за зазначеними ними адресами, заяви про зміну адрес місця перебування (знаходження) від вказаних осіб не надходили (а.с. 69-77).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 травня 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб Виконкомом Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 03 (а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-8).

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Так, позивач стверджувала, що не бажає в подальшому перебувати в шлюбі з відповідачем, посилаючись на те, що шлюб фактично припинено та сторони мають різні погляди на сімейне життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може зупинити розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення (ч. 7 ст. 240 ЦПК України).

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Встановлено, що у грудні 2022 року відповідач звернувся до суду з заявою, а якій просив надати строк на примирення 6 місяців з метою збереження сім`ї (а.с. 35-36).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2023 року клопотання відповідача було задоволено частково, надано сторонам строк для примирення 3 (три) місяці до 27 квітня 2023 року до 10 год. 00 хв. (а.с. 39-40).

У квітні 2023 року позивач подала до суду заяву, в якій зазначила, що примирення між сторонами не відбулося, вона не має наміру зберегти сім`ю, тому просила позов задовольнити та розірвати шлюб (а.с. 44).

Апеляційний суд зважив, що з часу подання позивачкою зазначеного позову і до часу розгляду справи апеляційним судом минув один рік і два місяці, районним судом 27 січня 2023 року надавався строк для примирення. При цьому, об`єктивних доказів можливості примирення між сторонами до суду не надано і судом таких не встановлено.

Позивач зазначала, що шлюб між сторонами тривалий час існує формально, спільне господарство сторони не ведуть, сімейні відносини припинились.

В апеляційній скарзі відповідач зазначав, що є військовослужбовцем та фактично проживає у іншому місті у військовій частині.

Встановивши, що збереження сімейних відносин між сторонами є неможливим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статей 24, 56 СК України.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, врахував відсутність спору щодо поділу майна чи проживання дітей, у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для його розірвання.

Колегія суддів перевірила доводиапеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи та дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно отриманої судом довідки про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 з 15 травня 2009 року по теперішній час зареєстрований за адресою військової частини у м. Києві (а.с. 15).

Разом з тим, судову повістку про виклик у судове засідання на 27 квітня 2023 року було надіслано ОСОБА_1 шляхом направлення СМС-повідомлення на номер телефону, що підтверджується довідкою про доставку СМС (а.с. 42).

За змістом ч. 13 ст. 128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Разом з тим, у матеріалах справи відсутня будь-яка письмова заява відповідача про направлення йому судових повісток шляхом направлення текстових повідомлень на номер телефону.

Враховуючи вказане, справу було розглянуто судом першої інстанції за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 2-941/11.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) цього обов`язку судом призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 752/11822/15-ц.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В апеляційній скарзі відповідач посилався на порушення судом норм процесуального права, а саме, що суд не зупинив провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідача на військовій службі у військовій частині.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, звертаючись до суду першої інстанції з клопотання по надання строку для примирення відповідачем не було повідомлено суд про його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, а тому у суду були відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Даючи оцінку доданої до апеляційної скарги довідці військової частини НОМЕР_1 від 01 травня 2023 року № 116/129, де вказано, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 апеляційний суд зауважив, що на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Поряд з цим, надана довідка не містить відомостей про те, що військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан, а відповідач виконує бойові завдання у зоні бойових дій, не перебуває у зоні постійної дислокації, та знаходиться у зоні бойових дій.

Отже, довідка форми № 5 військової частини НОМЕР_1 від 01 травня 2023 року № 116/129 не є доказом, який підтверджує наявність підстав для зупинення провадження у справі, що передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України. Подібний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суд від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22) та в постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 357/3844/20 (провадження № 61-10045св22).

А відтак й відсутні передбачені процесуальним законом підстави для зупинення судом провадження у справі.

Відповідно до положень ч.ч. 1 і 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 992,40 грн. судового збору за розгляд справи районним судом сплата, якого підтверджується наявними у справі доказами (а.с. 1).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасоване рішення районного суду лише із процесуальних підстав (неналежне повідомлення відповідача, який посилався на вказане процесуальне порушення) із ухваленням нового судового рішення про задоволення заявленого позову, отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не підлягає стягненню 1 489,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 57).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 квітня 2023 року - скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), який зареєстровано 10 травня 2007 року Виконкомом Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 03.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 992,40 грн. судового збору за розгляд справи районним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 08 вересня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова