№ 201/8419/23
провадження 2/201/2802/2023
УХВАЛА

11 вересня 2023 року м. Дніпро

суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А. розглянувши в письмовому провадженні заяву про закриття провадження в справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача, повернення коштів депозитного вкладу і стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 21 липня 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача, повернення коштів депозитного вкладу і стягнення моральної шкоди, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. По справі виносилися ухвали, розглядаються клопотання, спір по суті не вирішено.

Від представника АТ «Ощадбанк» надійшло клопотання про закриття провадження в справі через неможливість його розгляду в порядку цивільного судочинства (на його думку, наявна господарська підвідомчисть розгляду справи спір між юридичними особами) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

З`ясувавши думку представників сторін, оцінивши надані докази і сформовані матеріали справи, суд вважає не можливим задоволення клопотання та закриття провадження в справі з заявлених в цьому клопотанні підстав, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом з`ясовано, що в цьому спорі позивачем є фізична особа, відповідачем фактично юридична особа, предмет спору безпосередньо стосується прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд розглядає справи відповідно до заявлених вимог і лише в межах позову

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом з матеріалів справи з`ясовано, що між сторонами відсутні будь-які господарські відносини, позов заявлено фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності; в справі наявний спір щодо захисту порушених, не визнаних або оспорюваних прав чи свобод саме стосовно фізичної особи; оскаржуваними діями відповідача зачіпаються права та охоронювані законом інтереси фізичної особи, що має безпосереднє відношення до предмету спору.

Крім того, ухвала про відкриття провадження в справі та призначення її до розгляду стороною заявника не оскаржена і набрала законної сили, що свідчить про безпідставність клопотання.

Таким чином, враховуючи перелічені обставини, суд вважає не можливим дану справу закрити провадження з рекомендацією вирішення спору в порядку господарського судочинства, оскільки позивачем вірно зроблено вибір пред`явлення позову згідно вимог ст. 27-31 ЦПК України, з урахуванням правил підсудності, справу прийнято до провадження без порушення правил підсудності. Цим не порушуються права та охоронювані законом інтереси інших осіб, а тому позов по даній справі підлягає розгляду в межах заявленої підсудності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним закриття провадження в справі, залишення позову без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 рокуу справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що заявлене клопотання не грунтується на законі, а тому в задоволенні клопотання про закриття провадження в справі з заявлених підстав слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, 49, 182, 186, 222, 255, 258-261, 274, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника АТ «Ощадбанк» про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до філії Дніпропетровського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача, повернення коштів депозитного вкладу і стягнення моральної шкоди відмовити.

Ухвала набрала законної сили 11 вересня 2023 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -