Справа № 953/1103/20
УХВАЛА

"11" вересня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі: головуючої судді Лисиченко С.М., розглянувши заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Подвезька Дмитра Віталійовича про відвід головуючої судді Лисиченко С.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді в порядку загального позовного провадження цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2020 закрито підготовче провадження в об`єднаній цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 17.10.2022 визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: перебування судді у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (відповідно до Наказу голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. №02-03/213 від 23.09.2022 «Про надання відпустки по догляду за дитиною судді Лях М.Ю.»).

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21.10.2022 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином - прийнято до провадження судді Київського районного суду м. Харкова Лисиченко С.М., призначено судове засідання.

22.08.2023 поштовим зв`язком до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід головуючої судді Лисиченко С.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином.

В обґрунтування заяви про відвід представник позивача зазначає, що 21 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в Київський районний суд м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 209 000 (двісті дев`ять тисяч) доларів США, що станом на момент подання позову складало 5084 071 (п`ять мільйонів вісімдесят чотири тисячі сімдесят одна) грн. 00 коп. Станом на момент складення цієї заяви еквівалент позовної вимоги ОСОБА_1 в національній грошовій одиниці гривні за офіційним курсом НБУ дорівнює 7 641 040 (сім мільйонів шістсот сорок одній тисячі сорока) грн. За результатами функціонування автоматизованої системи документообігу в судах загальної юрисдикції, позов ОСОБА_1 потрапив в провадження судді Київського районного суду м. Харкова Ляха М.Ю. Одночасно з позовною заявою, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 . Але ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова у справі № 953/1103/20 від 28 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову було відмовлено. Після спроби в лютому 2020 року відповідача ОСОБА_2 відчужити вказану квартиру, ОСОБА_1 був змушений знову звернутися до суду з новою заявою про забезпечення позову. Але ухвалою від 24 лютого 2020 року суд відмовив ОСОБА_1 в задоволенні і цієї заяви. В якийсь момент, у Єдиному державному реєстрі судових рішень з`явилася Ухвала Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2020 року про прийняття зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином, до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів, та об`єднання їх в одне провадження по справі № 953/1103/20 (H/n 2/953/1323/20). Вказує, що всупереч ч. 2 ст. 190 ЦПК України, ані самого примірника зустрічної позовної заяви з усіма доданими до неї документами, ані копії ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2020 року, ОСОБА_1 так і не отримав. Тому, 28 травня 2020 року засобами поштового зв`язку на офіційну адресу Київського районного суду м. Харкова, ОСОБА_1 направив заяву про направлення примірника зустрічної позовної заяви та копії судового рішення по справі № 953/1103/20 Але копію зустрічної Позовної заяви ОСОБА_2 суд ОСОБА_1 так і не направив. У зв`язку з цим, 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 направив таку саму заяву повторно. Але Київський районний суд м. Харкова цю заяву також проігнорував. А вже 18 грудня 2020 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова закрито підготовче провадження в об`єднаній цивільній справі та призначено справу № 953/1103/20 до судового розгляду по суті. Такі дії судді Ляха М. Ю. викликали у ОСОБА_1 обґрунтовані сумніви в його об`єктивності та неупередженості. Тому, 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 , намагаючись захистити свої процесуальні права, подав до суду заяву про відвід судді Ляха Михайла Юрійовича. За результатами розгляду цієї заяви, 14 вересня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Лях М. Ю. постановив вважати заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід головуючому у цивільній справі № 953/1103/20 судді Лях М. Ю. - необгрунтованим. 09 листопада 2020 року Київський районний суд м. Харкова під головуванням судді Садовського К. С., так само в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ляха М. Ю. відмовив.

17 жовтня 2020 року, в зв`язку з наданням відпустки по догляду за дитиною судді Ляху Михайлу Юрійовичу, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, було визначено головуючу суддю у справі - Лисиченко С.М. Тому, не припускаючи такого самого упередженого ставлення до ОСОБА_1 і з боку судді Лисиченко Світлани Миколаївни, 20 березня 2023 року на електрону адресу Київського районного суду м. Харкова, представник ОСОБА_1 адвокат Подвезько Д. В. направив заяву про ознайомлення з матеріалами справи № 953/1103/20. В цій заяві представник ОСОБА_1 вказав адресу і телефонний номер, на які просив повідомити зручну для суду дату і час для ознайомлення з матеріалами справи. На цю заяву відповіді ані ОСОБА_1 , ані його представник так і не отримали. 11 квітня 2023 року до особистого кабінету ОСОБА_1 та його представника адвоката Подвезька Дмитра Віталійовича в підсистемі «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла судова повістка-повідомлення про виклик до суду та призначення судового засідання по справі № 953/1103/20 на 10.05.2023 року о 15:30 хв. в Київському районному суді м. Харкова у складі головуючого судді Лисиченко С.М. 10 травня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Подвезько Д. В. вчасно прибув до Київського районного суду м. Харкова для участі у судовому засіданні по справі №953/1103/20 Але, з причин, які співробітники суду так і не повідомили, судове засідання не відбулося. Представник ОСОБА_1 - адвокат Подвезько Д.В., тому з метою запобігання порушенню від 10 травня 2023 року прав його клієнта, адвокат Подвезько Д. В. подав до канцелярії суду заяву про своє прибуття в суд та готовність приймати участь у справі. В цій же заяві представник ОСОБА_1 - адвокат Подвезько Д. В. додатково нагадав суду про заяву щодо надання можливості ознайомитися з матеріалами справи від 20 березня 2023 року, яка на той час майже місяць потребувала вирішення. Так і не отримавши відповіді на свої звернення, представник ОСОБА_1 -адвокат Подвезько Д. В. 02 серпня 2023 року звернувся до судді Лисиченко С. М. із заявою про направлення примірника зустрічної позовної заяви з усіма доданими до неї документами та належним чином завіреної копії ухвали про прийняття цієї заяви Київським районним судом м. Харкова. Одночасно із заявою від 02 серпня 2023 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Подвезько Д.В. подав суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , в якій просив заборонити відповідачу ОСОБА_2 розпоряджатися зазначеною квартирою та заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо цієї квартири. Але, ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова у справі № 953/1103/20 від 08 серпня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову було відмовленою. Відмовляючи ОСОБА_1 в забезпеченні його позову через нібито ненадання позивачем суду доказів щодо наявності та підтвердження намірів ОСОБА_2 вчинити вищезазначені дії щодо нерухомого майна, на яке на даний час накладено арешт постановою державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ від 03.02.2011 року. Представник зауважує, що ОСОБА_1 неодноразово звертав увагу суду на численні позови відповідачки ОСОБА_2 до ОСОБА_1 з метою визнання недійсними договорів позики та іпотеки, а також усіх додаткових угод до них, що були укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які були забезпеченням займу великої суми коштів ОСОБА_2 у ОСОБА_1 . Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2019 року було задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 , поданої в рамках вказаної цивільної справи, постанову апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року скасовано, а заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року залишено в силі. В результаті, договір позики та договір іпотеки, а також усі додаткові угоди до них, що були укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , наразі визнані недійсними. Як наслідок цього недійсність запису про обтяження в Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, недійсність запису про власника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Тобто, обтяження - арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за заявою ОСОБА_2 та на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року державний реєстратор може зняти в будь-який момент навіть одночасно з посвідченням продажу ОСОБА_2 її квартири. ОСОБА_2 попереджати про свої наміри реалізувати квартиру (продати, подарувати, обміняти і т. д.) ані суд, ані тим більше ОСОБА_1 не буде. Посилання ж суду на визнання за відповідачкою ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за рішенням суду Київського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2018 року не може бути підставою у відмові у забезпеченні позову, а лише підтверджує необхідність вжиття таких заходів. Адже, подати заяву про реєстрацію права власності на квартиру за собою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 може також в будь-який момент, навіть одночасно з посвідченням продажу ОСОБА_2 її квартири. Отже, були всі підстави для прийняття суддею Лисиченко С. М. обґрунтованого та законного рішення про заборону ОСОБА_2 , як мінімум, розпоряджатися її квартирою АДРЕСА_1 , а державним реєстраторам прав на нерухоме майно - заборонити вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо цієї квартири. Жодної шкоди правам та інтересам третіх осіб такі заходи забезпечення позову зашкодити не можуть, а задля запобігання зловживанню ОСОБА_1 цими заходами - процесуальним законом передбачене зустрічне забезпечення.

На переконання позивача ОСОБА_1 , залишення суддею без відповіді заяви про направлення примірника зустрічної позовної заяви, заяв про ознайомлення з матеріалами справі, відмова в забезпеченні позову за наявності більш ніж достатніх підстав для її задоволення - можуть свідчити про наперед прийняте суддею для себе рішення не на користь ОСОБА_1 . Можливо, суддя по справі вважає її нескладною та нашвидкуруч визначив для себе її результат - ще до початку розгляду справи.

Представник позивача за первісним позовом зазначає, що незабезпечення судом позову та ігнорування заяв ОСОБА_1 , не свідчить беззаперечно про наявність у судді Лисиченко С.М. особистої зацікавленості в результаті розгляду справи а лише викликає сумніви в його неупередженості та об`єктивності. У ОСОБА_1 склалося враження, що склад суду в особі судді Лисиченко С. М. не є об`єктивним та неупередженим. Тож, з метою забезпечення основоположних принципів цивільного судочинства, як-то: рівність перед законом і судом, змагальність сторін тощо, з метою забезпечення відсутності сумніву у законності дій суду (рішення Європейського суду з прав людини від 15.06.2004 року у справі «Стрижак проти України»), а також задля запобігання ймовірного в майбутньому маніпулювання самим ОСОБА_1 під час оскарження рішення по справі обставинами можливої упередженості судді та її процесуальних рішень під час подальшого розгляду цієї справи в суді першої інстанції, суду належить задовольнити цю заяву про відвід.

У зв`язку з перебуванням судді Лисиченко С.М. у щорічній відпустці з 22.08.2023 по 08.09.2023 включно, заява про відвід передана головуючій судді 11.09.2023.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після сплину вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строк, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Вивчивши матеріали цивільної справи, вважаю, що підстав для задоволення заяви представника позивача про відвід судді немає, оскільки доводи ОСОБА_3 по своїй суті зводяться до незгоди із прийнятими/неприйнятими судом процесуальними рішеннями, що відповідно до ст.36 ЦПК України не є підставою для відводу судді. Крім того, відсутні й інші підстави для відводу судді, передбачені ст. 36,37 ЦПК України.

Суд констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що головуюча суддя Лисиченко С.М. у справі №953/1103/20, виявляє упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Таких доказів не надано.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді. Проте, у цій справі доводи заявника носять характер непідтверджених звинувачень, що не знайшли свого об`єктивного обґрунтування.

Враховуючи, що доводи представника позивача про відвід судді Лисиченко С.М. не ґрунтуються на вимогах закону, тому заява задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене, беручи до уваги те, що заява про відвід подана за три робочі дні до судового засідання, суд вважає за необхідне вирішення питання про відвід головуючої судді Лисиченко С.М. від розгляду цивільної справи №953/1103/20, передати на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

Керуючись ст. 36,37,40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Подвезька Дмитра Віталійовича про відвід головуючої судді Лисиченко С.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення грошових коштів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої злочином, передати на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченомуст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя - С.М. Лисиченко