ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6860/23 Справа № 185/2876/23 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з квітня 1983 року по 01 квітня 1999 року він працював на шахті Благодатна ВО Павлоградвугілля, правонаступником якого є ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля. Стаж роботи у тяжких та шкідливих умовах праці складає 13 років 4 місяці. Відповідно до акта розслідування хронічного професійного захворювання, професійне захворювання виникло внаслідок недосконалих технічних процесів видобування вугілля, тривала робота у вимушеній робочій позі та інше. Внаслідок цього він отримав хворобу у виді радикулопатії попереково-крижової на фоні грижі диску, шийного відділу хребта, двобічного плечолопаткового періартроза, деформуючого артрозу ліктьових суглобів, гіпертонічної хвороби, виразкової хвороби, гастродуоденіту та інше. 08 лютого 2011 року висновком МСЕК серія 10 ААА № 030937 йому встановлено безстроково третю групу інвалідності. Отримані захворювання мають прогресуючий характер щодо погіршення його стану здоров`я. Хвороба вимушує його докладати додаткові зусилля для організації свого життя, оскільки він позбавлений можливості повноцінно ходити, спати, виконувати будь-які рухи без відчуття болю та дискомфорту, спілкуватися з людьми, обслуговувати себе. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням суму грошових коштів у розмірі 80 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 80 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь держави судовий збір у розмірі 800 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля просять рішення суду від 19 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 4 Закону України Про охорону праці, державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно зі ст. 6 Закону України Про охорону праці умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України Про охорону праці роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

Встановлено, ОСОБА_1 з 27 квітня 1983 року по 01 квітня 1999 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля. (а.с. 7-9)

01 квітня 1999 року позивача ОСОБА_1 переведено начальником караулу на ділянку службова охорона.

Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 19 березня 1999 року позивач ОСОБА_1 має діагноз хронічна попереково-крижова полірадикулопатія. Встановлено що професійне захворювання виникло через недосконалість технічних процесів видобування вугілля, тривалу робота у вимушеній робочій позі. (а.с 10)

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби медичної та соціальної допомоги серія 10ААА № 070295 від 08 лютого 2011 року ОСОБА_1 повторно встановлено 45% втрати професійної працездатності , безстроково з 01 березня 2011 року. Протипоказана робота у підземних умовах, важкий фізичний труд (а.с. 13).

Довідкою до акта огляду МСЕК серія 10 ААА № 030937 від 08 лютого 2011 року ОСОБА_1 повторно встановлена третя група інвалідності з 01 березня 2011 року у зв`язку з професійним захворюванням безстроково. (а.с. 13)

Проблеми зі здоров`ям, отримані внаслідок хронічного професійного захворювання позивача ОСОБА_1 , періодичні лікування, підтверджуються, наданими виписками зі історій хвороб позивача (а.с.17-35).

Моральна шкода позивачу ОСОБА_1 відповідно до Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 не виплачувалась.

Копії наказів наданих ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля підтверджують призначення та виплату позивачу ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв`язку з професійним захворюванням. (а.с. 52, 53)

Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач отримав інвалідність третьої групи, втратив 45% професійної працездатності, що порушило його звичне життя, змусило пройти курс лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, позивач змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження відновлюванні процедури, лікування, у зв`язку з чим, позивач не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на душевному та фізичному стані позивача. Ушкодженням здоров`я позивачу заподіяні фізичні та моральні страждання, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, він позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений проходити курс лікування, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Отже, враховуючи, що позивач працював на ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля з 27 квітня 1983 року по 01 квітня 1999 року на різних посадах у шкідливих умовах виробничого середовища. Позивачу ОСОБА_1 повторно з 01 березня 2011 року безстроково встановлено третю групу інвалідності та 45% втрати працездатності, враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 80 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності та безпідставності позовних вимог позивача щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди є необгрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного з`ясування судом обставин у справі незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 вересня 2023 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В.Свистунова