Справа № 367/3233/23
Провадження №2/367/4049/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

30 серпня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Катеринчука Б.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 16 травня 2023 року звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона разом з відповідачем ОСОБА_2 проживали як одна сім`я без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Таким чином, в результаті стосунків мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.08.2020 року, серія НОМЕР_1 , в якому батьком зазначений ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 . З листопада 2022 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, а також мають окремий бюджет, донька проживає з позивачем, та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї ОСББ «Гранд Лайф» від 09.05.2023 року та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 4016 від 15.09.2020 року. Позивач зазначає та просить суд взяти до уваги факт, що вона не здатна в повній мірі забезпечити повноцінне утримання дитини, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною та потребує матеріальних затрат для нормального, повноцінного життя. Позивач зазначає, що відповідач працює в місті Ірпені, в магазині «М`ясіто», має регулярний грошовий дохід та задовільний стан здоров`я, що дозволяє йому утримувати свою доньку, інших стягнень за виконавчими документами не має. ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 абсолютно не цікавиться долею своєї доньки ОСОБА_4 , самоусунувся від виконання батьківського обов`язку в частині матеріального утримання доньки, отримані кошти від заробітку відповідач використовує для задоволення власних потреб. Наголошує, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку щодо утримання доньки ОСОБА_4 , та утримання позивача, угоди про сплату аліментів в добровільному порядку не досягнуто, тому вимушена звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх його доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття ОСОБА_3 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Також просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 червня 2023 року відкрито провадження у справі. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через оголошення на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, сторони проживали як одна сім`я без реєстрації шлюбу,вели спільне господарство, мали спільний бюджет. В результаті стосунків мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.08.2020 року, серія НОМЕР_1 , про що складено відповідний актовий запис № 3597 Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). З листопада 2022 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, а також мають окремий бюджет, донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї ОСББ «Гранд Лайф» від 09.05.2023 року та довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 4016 від 15.09.2020 року. Позивач зазначає та просить суд взяти до уваги факт, що вона не здатна в повній мірі забезпечити повноцінне утримання дитини, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною та потребує матеріальних затрат для нормального, повноцінного життя. Позивач зазначає, що відповідач працює в місті Ірпені, в магазині «М`ясіто», має регулярний грошовий дохід та задовільний стан здоров`я, що дозволяє йому утримувати свою доньку та позивача до досягнення дитиною трьох років, інших стягнень за виконавчими документами не має. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 абсолютно не цікавиться долею своєї доньки ОСОБА_4 , самоусунувся від виконання батьківського обов`язку в частині матеріального утримання доньки, отримані кошти від заробітку відповідач використовує для задоволення власних потреб. Наголошує, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку щодо утримання доньки ОСОБА_4 та утримання позивача, угоди про сплату аліментів в добровільному порядку не досягнуто. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки судом встановлено, що відповідач кошти на утримання дитини не надає, суд вважає можливим задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з наступного. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання, у разі проживання з нею дитини, - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому наявність у матері дитини з якою остання проживає будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утриманні від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина мешкає разом з матір`ю, позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги, що у свою чергу є обов`язком відповідача відповідно до вимог ст. 84 СК України надавати таку допомогу. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги стан здоров`я і матеріальне становище відповідача та його обов`язок утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені норми матеріального права, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на її утримання частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою ОСОБА_3 - трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 207, 259, 263-265, 430 ЦПК, ст. ст. 180, 182, 183 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 16 травня 2023 року і до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на її утримання в розмірі частини всіх доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 16 травня 2023 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 2147 (дві тисячі сорок сім) гривень 20 копійок.. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук