єдиний унікальний номер справи 531/1635/23
номер провадження 2/531/380/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року місто Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі

головуючого судді Герцова О.М.

за участі секретаря судового засідання Капленко Є.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №531/1635/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач доводиться йому батьком. Позивач з 15.09.2022 навчається у навчально-науковому інституті агротехнології, селекції та екології Полтавського державного аграрного університету (за державним замовленням). Форма навчання денна. Період навчання - по 30.06.2026. Проживає у гуртожитку та змушений спачувати за проживання. Також позивач несе витрати на купівлю продуктів харчування, одягу, взуття, проїзд до місця навчання. У зв`язку з денною формою навчання, позивач не має змоги працювати, тому повністю перебуває на утриманні матері, але коштів не достатньо. Відповідач матеріально не допомогає синові, яка навчається, та потребує матеріальної допомоги. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі частини його доходу щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до 23 років.

Ухвалою від 20.06.2023 було відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем у визначений строк було подано відзив на позов, у якому він не визнає розмір аліментів, які просить стягнути відповідач на своє утримання, згодний сплачувати аліменти на утримання сина на період навчання у розмірі 1/10 частки його доходу, пояснює, що більше платити не має матеріальної можливості. Вказав на те, що він піклується ще про двох неповнолітніх дітей та дружину. Вважає, що позивач має можливість працювати у вільний від навчання час. На його думку, за спеціальністю «Агрономія» у м.Полтава та області багато вакансій на неповний робочий день, та позивач легко може знайти роботу, адже у м.Полтава широкий ринок праці. Також зазначив, що він офіційно ніде не працює, його дохід є нестабільним, це лише мінливі заробітки.

11.07.2023 позивачем було подано заяву про зміну предмету позову, у якій він просить змінити позовні вимоги, та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн. щомісячно на період навчання, з дня звернення до суду, але не більше ніж до досягнення 23 років.

У заяві про зміну предмету позову позивач зазначає, що підтвердження того, що стан здоров`я відповідача чи його матеріальне становище не дозволяють сплачувати аліменти на утримання сина (позивача), що навчається та потребує матеріальної допомоги у належному розмірі, ним не надано. До досягнення позивачем повноліття, відповідач сплачував аліменти та мав таку можливість. Згідно відповіді на запит з Державної прикордонної служби України № 163833894 від 30.05.2023, за період з 01.01.2023 по 30.05.2023, 16.03.2023 зафіксовано в`їзд ОСОБА_2 на територію України, 09.05.2023 він перетнув державний кордон та виїхав за межі України. Отже, є підстави вважати, що його матеріальне становище не скрутне та він має достатньо коштів для поїздки до іншої країни, можливо навіть з метою заробляння коштів. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається наявність у власності відповідача земельних ділянок, квартири. За користування його землею він отримує орендну плату (про перебування землі в оренді також зазначено у даній інформації). Зазначене вказує на можливість відповідача матеріально допомагати синові, який навчається та потребує такої допомоги. Щодо вказаного відповідачем у відзиві обов`язку батьків у утриманні повнолітніх дітей, що він повинен бути пропорційним і справедливим і його несуть двоє батьків, вказав наступне. Після досягнення повноліття, обов`язок по утриманню та забезпеченню сина несе лише мати, яка отримує мінімальну заробітну плату та має на утриманні батьків пенсіонерів, а її батько також являється інвалідом ІІ групи, та додатково потребує її допомоги. Тож, сама вона не має можливості належним чином забезпечити матеріальні потреби сина. Позивач є студентом денної форми навчання, навчання забирає у нього весь вільний час, тому часу на роботу не має. Посилання відповідача у відзиві на те, що позивач обрав спеціальність Агроном, тому легко зможе знайти роботу, суперечить дійсності, оскільки він навчається лише на І курсі, і зможе працювати лише після закінчення навчання та здобуття освіти. Позивач навчається у іншому місті, тому витрачає кошти на проїзд, проживання, придбання підручників, канцелярії та інших речей, необхідних для навчання. Розмір аліментів, що відповідач погодився платити на утримання сина у відзиві на позов (1/10 частина його доходу) є недостатнім та несправедливим для задоволення його потреб, як сина, який навчається, потребує матеріальної допомоги і не досяг 23 років, а також не відповідає обов`язку обох батьків нести однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, адже, в разі стягнення аліментів у вказаному відповідачем розмірі, майже весь тягар утримання сина залишиться на його матері.

Заяву про зміну предмету позову з додатками позивачем було направлено відповідачу, що підтверджено квитанцією АТ «УКРПОШТА».

Відповідачем у відповідь не було подано заяв, клопотань чи заперечень.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Прозастосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14.

Відповідно до ст. 199 ч.1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто передбаченою цією нормою обов`язковою умовою для стягнення аліментів є потреба повнолітнього сина чи дочки у матеріальній допомозі з боку батьків, та наявна у батьків можливість надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача(а.с.5).

Відповідно до довідки від 18.05.2023 №505/22-23 (а.с.6) ОСОБА_1 навчається на І курсі ступеня вищої освіти Бакалавр освітньо-професійної програми Агрономія зі спеціальності 201 Агрономія денної форми навчання навчально-наукового інституту агротехнологій, селекції та екології Полтавського державного аграрного університету (навчання за державним замовленням). Період навчання з 15.09.2022 по 30.06.2026.

Позивач навчається у іншому місті, тому витрачає кошти на проїзд, проживання у гуртожитку (а.с.9,10), придбання підручників, канцелярії та інших речей, необхідних для навчання та проживання.

Згідно з встановленим ст.13 Цивільного процесуального кодексу України принципом диспозитивної цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідач, на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у розмірі, що просив позивач, надав копії свідоцтв про народження ще двох своїх неповнолітніх дітей (2008 та 2011 року народження) та копію свідоцтва про шлюб. У відзиві вказував, що діти та дружина перебувають на його утриманні. Належних та допустимих доказів, що дружина відповідача не працює та перебуває на утриманні позивача з цієї чи іншої причини суду не надано.

Разом з тим, позивачем надано інформацію про доходи його матері за період з 2011 по 2023 роки, які є мінімальними.

Також надано підтвердження тієї оставини, що батьки матері позивача є пенсіонерами (копії пенсійних посвідчень додаються), а її батько також являється інвалідом ІІ групи, тому вони потребують від неї допомоги.

Згідно відповіді на запит з Державної прикордонної служби України № 163833894 від 30.05.2023, за період з 01.01.2023 по 30.05.2023, 16.03.2023 зафіксовано в`їзд ОСОБА_2 на територію України, 09.05.2023 він перетнув державний кордон та виїхав за межі України.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається наявність у власності відповідача земельних ділянок, квартири. У інформації також вказано, що належна відповідачу земля перебуває в оренді.

Зазначене вище вказує про наявність у ОСОБА_2 майна, доходів та його можливість у належному та достатньому розмірі матеріально допомагати синові, який навчається та потребує його допомоги.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно,що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17).

Сам відповідач у відзиві вказав, що він офіційно ніде не працює, його дохід є нестабільним, це лише мінливі заробітки.

Тому змінена вимога позивача про стягнення аліментів на його утримання на період навчання у твердій грошовій сумі є необхідною.

Щодо розміру аліментів, визначених позивачем (8000 грн. щомісячно), слід зазначити наступне.

З урахуванням положення ст.200 СК України, судом встановлено, що відповідач має у власності нерухоме майно, земля перебуває у оренді, він перетинав державний кордон України, підтвердження неможливості сплачувати аліменти через стан здоров`я ним не надано, але разом з тим, вбачається, що він має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, також враховано розмір доходів матері позивача, наявність у неї на утриманні батьків пенсіонерів та батька інваліда, тому суд вважає за доцільне стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно на період навчання сина, але не більше, ніж до 23 років, у розмірі 4000 грн., що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку сина, а також пропорційним і справедливим обов`язком батьків в утриманні спільного повнолітнього сина.

Отже, суд прийшов до висновку, про наявність підстав, передбачених ст.199 СК України, для стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, та з врахуванням обставин, передбачених ст.ст. 184, 200 СК України, задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 копійок

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 199, 200 СК України, ст.ст.12,13,77,83, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на його утримання, у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень нуль копійок) щомісячно, починаючи з 15.06.2023 року до закінчення або до припинення навчання, але не довше, ніж до досягнення 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги або через Карлівський районний суд Полтавської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Герцов