Провадження № 22-ц/812/943/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2023 року м. Миколаїв

справа № 487/496/23

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 05 червня 2023 року під головуванням судді Карташевої Т.А., повний текст судового рішення складений 09 червня 2023 року,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як вказала позивач, відповідач систематично ухиляється від стягнутих з нього за рішенням суду аліментів на дітей, а з досягненням донькою повноліття - повідомив, що припиняє надавати будь-яку матеріальну допомогу. Між тим, як зазначає ОСОБА_1 після закінчення навчання в школі донька вступила на денне навчання до Миколаївського політехнічного фахового коледжу , який має закінчити 01 липня 2024 року, у зв`язку з чим вона потребує утримання, так як не зможе працювати у період навчання. Також зазначила, що відповідач призваний до Збройних Сил України та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та отримує передбачений законодавством дохід.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 , яка навчається у Миколаївському політехнічному фаховому коледжі на денній формі навчання у розмірі 1/6 частини від усіх доходів з часу звернення до суду з позовом та до 01 липня 2024 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 червня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня подання позову до суду, тобто з 27.01.2023 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, допустивши негайне виконання рішення в розмірі суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, ухваленим з порушенням норм матеріального, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт зазначав, що на даний час він крім аліментів сплачує кредитні борги по виконавчим провадженням, де сума заборгованості сягає одного мільйона гривень. До того ж рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 червня 2023 року з нього стягнуто аліменти на користь позивачки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісяця на утримання неповнолітньої дитини. Вважає, що якщо підрахувати всі ці стягнення у нього практично не залишиться коштів на життя. Крім того зазначає, що донька навчається на бюджетній формі та не сплачує кошти за навчання, а суд не витребував у позивачки докази сплати за навчання.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 не з`явився, від нього надійшла заява про те, що він підтримує доводи і вимоги апеляційної скарги та просить ухвалити рішення у його відсутність.

Позивачка ОСОБА_1 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2013 року у справі № 487/1452/13-ц з ОСОБА_2 стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Після досягнення повноліття ОСОБА_3 продовжує навчання: здобуває освіту в Миколаївському політехнічному фаховому коледжі у групі Ід-221 денної форми здобуття освіти з 01.09.2022 до 01.07.2024, що підтверджується довідкою №05/23 від 03.01.2023, виданою Миколаївським політехнічним фаховим коледжем.

Навчання ОСОБА_3 на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід. Отже, оскільки повнолітня ОСОБА_3 продовжує навчання, у зв`язку з цим вона потребує матеріальної допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідок Військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . Відомості про розмір доходів відповідача відсутні.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

За правилами частини першої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Виходячи з положень ст. ст. 199, 200 СК України суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, а тому існують підстави для стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки у зв`язку з продовженням навчання.

Доказів того, що майновий стан відповідача свідчить про неможливість надання ним матеріальної допомоги, про яку просить позивачка, апелянтом не надано, а необхідність утримувати іншу дитину не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці ОСОБА_3 , яка її потребує.

Також не надано ОСОБА_2 і доказів існування виконавчих проваджень щодо стягнення з нього кредитної заборгованості, на що посилається апелянт.

Щодо посилань апеляційної скарги на те, що ОСОБА_3 навчається на бюджетній формі та не сплачує кошти за навчання, то слід зазначити, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Виходячи з вимог ст. 182, 200 СК України та визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки доходів відповідача щомісячно, судом першої інстанції правильно прийнято до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо участі у матеріальних витратах на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, враховано витрати на придбання одягу, засобів гігієни тощо, харчування, оплати проїзду, її частки комунальних послуг у квартирі, де вона проживає разом із матір`ю, а також матеріальне становище платника аліментів, з якого стягнуто також аліменти на утримання неповнолітнього сина.

Розмір стягнутих з відповідача рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 червня 2023 року аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісяця (яким був змінений спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням цього ж суду від 18 березня 2013 року у справі № 487/1452/13-ц), та розмір встановлених йому аліментів на повнолітню доньку ОСОБА_3 не перевищує максимально допустимого розміру відрахувань із заробітної плати, встановленого ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

За такого доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зокрема щодо визначеного судом розміру аліментів, який заснований на всебічній, повній і об`єктивній оцінці обставин, що враховуються при визначенні розміру аліментів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Отже, суд вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, прийняв до уваги усі обставини, які повинні враховуватися судом при визначенні розміру аліментів, дав належну правову оцінку наданим доказам і дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позову.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складено 13 вересня 2023 року