У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Мех В.Ю.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маляра Яна Анатолійовича, ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Одеський коньячний завод» про визнання права власності, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить:

- визнати право спільної сумісної власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1

- зняти (скасувати) арешт, накладений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Маляром Я.А.

Разом з позовом позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна та шляхом заборони вчиняти певні дії.

Посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реалізації квартири з прилюдних торгів, що призведе до неможливості виконати рішення у справі, у разі його задоволення.

Враховуючи викладене просить задовольнити заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Підстави забезпечення позову врегульовано ст.149 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову застосовується, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, згідно з п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії, зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За даною нормою закону однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В той же час, суд враховує, що відповідно до ч. 11 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Згідно з ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 524/7234/18 / провадження № 61-12652ск20 /, 05 грудня 2022 року у справі № 757/22558/20 / провадження № 61-158ск21 /, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно.

Застосовуючи п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, необхідно враховувати, що дія наведеної норми процесуального права насамперед направлена на те, щоб запобігти відчуженню майна у порядку виконання судового рішення, яке належить не боржнику, а іншій особі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач разом з відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору міни від 17 травня 1995 року є співвласником квартири АДРЕСА_1 , визнання права власності на яку є предметом спору в справі.

На цьому позивач акцентує увагу в заяві про забезпечення позову, в якій фактично оскаржує правомірність дій приватного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 при виконанні наказу Господарського суду м. Києва від 27 березня 2023 року.

В свою чергу, правомірність дій виконавця при виконанні судових рішень регламентується Законом України « Про виконавче провадження» та відповідним процесуальним законодавством.

Враховуючи викладене, подання позову саме боржником у виконавчому провадженні, а не іншим власником спірного майна, відсутністю спору між співвласниками спірного майна, суд не знаходить підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.А. Шереметьєва