Провадження № 22-з/801/136/23
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Сало Т. Б.
УХВАЛА

07 вересня 2023 рокуСправа № 127/27913/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Войтка Ю.Б., Ковальчука О.В., отримавши заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки (описки) в постанові Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», ОСОБА_3 , Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», ОСОБА_4 , Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради, третя особа ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», ОСОБА_3 , Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

встановив:

На розгляді Вінницького апеляційного суду знаходилася апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2022 року про залишення позову без розгляду.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

04 вересня 2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просила:

«1. Суддю-доповідача Вінницького апеляційного суду Сало Т.Б., не змінюючи рішення, яке постановлене 15 серпня 2023 року за результатами розгляду її апеляційної скарги на ухвалу судді першої інстанції Ан О.В. від 13 червня 2022 року у справі № 127/27913/17 прийняти ухвалу про виправлення помилки (описки), а саме:

- «нібито особа 1 звернулася з клопотанням щодо залишення без розгляду позову та уточнених заяв», це помилка, т.я. третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору ОСОБА_1 вчинила процесуальну нікчему в результаті тиску з боку відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується копіює витягу з ЄРДР за ч. 2 ст. 194 КК України (приєднано до матеріалів справи № 127/27913/17);

- щодо клопотань про зупинення провадження у справі № 127/27913/17, уточненої заяви, інших заяв та клопотань, колегія суддів Вінницького апеляційного суду помилково зазначила, що не є предметом апеляційного оскарження, т.я. досліджується ухвала судді першої інстанції Ан О.В. від 13 червня 2022 року, змінити на спосіб прийняття ухвали суддею першої інстанції, т.я. колегія суддів досліджувала усі дії судді, які передували прийняттю ухвали з грубим порушенням норм процесуального права.

2. Врахувати незаперечні підстави задоволення заяви апелянта ОСОБА_1 на виконання вимог ст. 269 ЦПК України про прийняття ухвали про виправлення помилки щодо виключення «часткового задоволення апеляційної скарги» апелянта ОСОБА_1 на ухвалу судді першої інстанції Ан О.В. від 13 червня 2022 року, тому що в цьому випадку твердження колегії суддів суперечить рішенню, яке фактично прийнято цим складом суду постановою від 15 серпня 2023 року, прийнято постанову про скасування ухвали повністю, а не частково.

3. Суддю-доповідача Сало Т.Б. надіслати заявниці ОСОБА_1 окрему ухвалу, яку буде прийнято за результатами розгляду клопотань позивачки ОСОБА_2 та апелянта, довести до відома Вищої ради правосуддя про допущені при вирішенні справи №127/27913/17 порушення норм процесуального права суддею Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В.. Виключити недбалість помічника судді-доповідача.

4. Врахувати, що в результаті істотного порушення норм процесуального права при розгляді справи судом, вимушена вийти за межі вимог ст. 269 ЦПК України (відсутня технічна можливість взагалі складати процесуальні документи, тим паче в умовах війни)».

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №910/1873/17 визначено, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти, як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, «injuria».

Термін «зловживання правом» свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (схожі висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 серпня 2019 року у справі №905/945/18 та у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №906/936/18).

ОСОБА_1 у заяві розкриває зміст так званої помилки (помилок), яка має різні форми.

Перша - помилка полягає у тому, що апеляційна скарга задоволена частково, а ухвала суду першої інстанції скасована повністю.

Друга - це помилка помічника судді при підготовці проекту постанови, а саме виготовлення двох проектів (колегія суддів підписала не той проект).

Третя - апеляційний суд не звернув увагу на незаконну поведінку судді першої інстанції Ан О.В. , яка грубо порушила норми ЦПК України.

Четверта - наявність підстав для недопущення до участі у розгляді апеляційної скарги судді апеляційного суду Ковальчука О.В..

П`ята - порушення апеляційним судом правової визначеності та порушення Бангалорських принципів поведінки суддів (об`єктивність та чесність).

Шоста - апеляційний суд не постановив окремі ухвали.

У даному випадку заява ОСОБА_1 за своїм змістом схожа:

- на апеляційну (касаційну) скаргу (незгода з тим, що апеляційну скаргу задоволено частково, а ухвалу скасовано повністю, а також вказівка апеляційного суду у судовому рішенні на подальші дії суду першої інстанції при продовженні розгляду справи);

- на скаргу на дії суддів першої та апеляційної інстанцій (грубе порушення обов`язків суду першої інстанції та порушення судом апеляційної інстанції Бангалорських принципів, та за результатами розгляду апеляційної скарги не постановлені окремі ухвали);

- на заяву про відвід судді першої інстанції Ан О.В. та судді апеляційної інстанції Ковальчука О.В..

Суть помилки розкрито у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року в справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20), де вказано, що «судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності».

Жодної обставини, яка б вказувала на допущення апеляційним судом помилки (в розумінні ст. 269 ЦПК України) не має, оскільки заявником на таку не вказано.

В ухвалі від 02 березня 2021 року у справі № 910/17048/17 (провадження № 12-85гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. Кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту, тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 , викладену у заяві, а саме з приводу того, що «…допущена колегією суддів помилка утворила умови для нескінченного апеляційного та касаційного оскарження рішень (ухвал) суду першої інстанції», «…не зупиниться апелянт ОСОБА_1 , надалі оскаржуватиме усі незаконні рішення судді першої інстанції та колегії суддів апеляційної інстанції», апеляційний суд вважає, що заява подана не з метою виправлення дійсних помилок судового рішення, а заради перешкоджанню розгляду справи по суті, розгляд якої і так вже триває шість років.

З матеріалів самої цивільної справи (більше 10 томів) вбачається, що більша частина цих матеріалів це заяви та клопотання ОСОБА_1 , вирішення яких затягнуло розгляд справи.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

У п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України зазначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Цей перелік не є вичерпним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є завідомо безпідставною, її подання суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню, а враховуючи, що для розгляду заяви необхідно витребувати всю цивільну справу, то подання заяви зроблено не з метою усунення недоліків (помилок чи описок), а заради затягування розгляду справи.

За таких підстав, подання ОСОБА_1 завідомо безпідставної заяви суд визнає зловживанням ОСОБА_1 процесуальними правами та вважає за необхідне застосувати наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України - залишити заяву без розгляду.

Частиною четвертою статті 44 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Апеляційний суд зазначає, що залишення судом без розгляду заяви ОСОБА_1 про виправлення помилки (описки) не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року становить 2 684 грн.

З огляду на зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до неї один із видів заходу процесуального примусу - штраф, визначивши його в розмірі, який буде необхідним та достатнім для попередження недобросовісного виконання ОСОБА_1 її процессуальных обов`язків - один прожитковий мінімум для працездатних осіб, що становить 2 684 грн.

Керуючись ст. 44, 143, 148, 259, 260, 269, 381 ЦПК України,

ухвалив:

Визнати, що подання ОСОБА_1 заяви про виправлення помилки (описки) в постанові Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року є зловживанням процесуальними правами.

Заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки (описки) в постанові Вінницького апеляційного суду від 15 серпня 2023 року залишити без розгляду.

Застосувати до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні, та стягнути з неї вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді Ю.Б. Войтко

О.В. Ковальчук