Справа №295/5485/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі: головуючого - судді Кузнєцова Д.В., розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 адвоката Войтовича Михайла Степановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Центральне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області, ОСОБА_4 , ТОВ «Брайт Інвестмент» про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Войтович М.С. звернувся до суду із указаним позовом, в якому із урахуванням зміненого предмету позову, просив витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 та 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0904 га., кадастрровий номер: :05:021:0005, що знаходиться за тією ж адресою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

08.09.2023 року адвокатом подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій представник просить суд накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 та земельну ділянку площею 0,0904 га., кадастровий номер: :05:021:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову представник ОСОБА_1 зазначає, що згадані житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_4 були зареєстровані за ОСОБА_4 28.07.2022 року, однак через короткий проміжок часу після набуття права власності останній відчужив вказану нерухомість ОСОБА_3 02.11.2022 року за договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. За словами адвоката Войтовича М.С., з Інтернету йому стало відомо про те, що ОСОБА_3 після придбання вказаного житлового будинку намагається реалізувати його. Так в мережі Інтернет за веб-адресою: https://dom.ria.com/uk/realty-prodaja-dom-jitomir-gormolzavod-kademika-melyankogo-poezd-24939437.html розміщене оголошення про продаж двоповерхового будинку з земельною ділянкою на 10 соток, розташованих на АДРЕСА_5 , ціна продажу - 130 000 доларів США, пропозиція від власника, при цьому розміщені фотографії будинку та вказані його параметри: загальна площа 214 кв.м., житлова 68 кв.м, кухня 13 м2, площа ділянки 10 соток, а також розміщені фотографії технічного паспорта житлового будинку, на якому чітко видно адресу: АДРЕСА_4 . Вказане доводить, що ОСОБА_3 намагається продати житловий будинок та земельну ділянку, 1/2 частка яких є предметом спору у справі № 295/5485/22. Відтак, є очевидна небезпека заподіяння шкоди законним правам та інтересам ОСОБА_5 , захист яких може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позовів.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать відповідачеві.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що представнику позивачу стало відомо, що спірний об`єкт нерухомості готується до продажу третім особам, а тому адвокат Войтович М.С. вважає, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, при переході на указану в додатках до заяви про забезпечення позову Інтернет сторінку вбачається, що указане оголошення про продаж будинку було створене 08 липня (без прив`язки до року), на час розгляду заяви оголошення видалене та не бере участі у пошуку. Інших належних, допустимих, достовірних доказів спроб відчуження у будь-який спосіб відповідачем спірного майна заява не містить.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не навів достатньо вмотивованих припущень, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, не обґрунтував необхідність забезпечення позову, а томувважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Окремо судом звернуто увагу, що у поданій заяві про забезпечення позову від 07.09.2023 року адвокат Войтович М.С. просить вжити захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на цілий житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_4 , при цьому предметом спору є лише 1/2 частина указаного нерухомого майна.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя