Провадження № 2/638/785/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді за участю: секретаря судового засідання представника позивача відповідача представника відповідача Орос О.В., Шевцової А.Р., Тищенка А.В., ОСОБА_1 , Деркач Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошові кошти в розмірі 25000,00 доларів США.

Позов мотивовано тим, що 20 травня 2020 року позивач особисто надала в борг ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 15000,00 доларів США, а 21 червня 2020 року грошові кошти в розмірі 10000,00 доларів США.

На підтвердження отримання грошових коштів відповідачем було надано дві розписки із зазначенням умов та строку повернення грошових коштів, а саме протягом одного року, але не пізніше 20 травня 2021 року та 21 червня 2021 року відповідно за кожною розпискою.

04 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог. Зазначив, що фактично грошові кошти не отримував, оскільки розписки не містять відомостей про отримання зазначених коштів від позивача, а вказують лише про намір відповідача отримати кошти.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

В судовому засідання 29 серпня 2023 року відповідач та його представник обставини викладені у відзиві підтримали.

Відповідач зазначив, що перебував у стосунках з донькою позивачки, позивачка мала намір відкрити кафе для доньки, зважаючи на що надала грошові кошти відповідачу, на які було відкрито кафе. Зважаючи на зазначене, фактично грошові кошти за розписками відповідач не отримував.

Під час дослідження судом оригіналів розписок, представником відповідача було акцентовано увагу на записах, які містяться на зворотному боці розписок щодо руху грошових коштів.

Представник відповідача зазначив, що це графік повернення грошових коштів за розписками.

На уточнююче запитання суду щодо природи даних записів, відповідач зазначив, що записи на зворотному боці розписок це прибуток від роботи кафе, який він повертав позивачу в рахунок погашення заборгованості за розписками.

Представник позивача надав пояснення щодо вказаних записів, зазначивши, що ці записи не є графіком погашення заборгованості за спірними розписками, а є даними щодо надання позивачем відповідачу інших грошових коштів.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами пояснення, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

20 травня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 позичила ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 15000,00 доларів США. За умовами договору позики термін повернення грошових коштів - протягом одного року, але не пізніше 20 травня 2021 року.На підтвердження зобов`язань відповідач видав розписку.

21 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 позичила ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10000,00 доларів США. За умовами договору позики термін повернення грошових коштів - протягом одного року, але не пізніше 21 червня 2021 року.На підтвердження зобов`язань відповідач видав розписку.

У визначений в договорах позики термін відповідач позичені грошові кошти у добровільному порядку не повернув, зважаючи на що виникла заборгованість в розмірі 25000,00 доларів США.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Правовий аналіз ст.ст. 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2789цс16.

Зі змісту ч. 2 1047 ЦК України вбачається, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також засвідчуючи отримання певної грошової суми.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

З дослідженого в судовому засіданні змісту розписок судом встановлено, що вони містять відомості про те, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 15000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 20 травня 2021 року та грошові кошти в розмірі 10 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 21 червня 2021 року.

Таким чином, з досліджених матеріалів справи та наданих в судовому засіданні пояснень сторін судом встановлена достовірність документів (розписок), на підставі яких доказується факт укладення договорів позики, їх умов, дійсності їх змісту та фактичне отримання відповідачем позичених грошових коштів, у вказаних вище сумах. Враховуючи те, що судом встановлений факт отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 25000,00 доларів США та наявність між сторонами правовідносин за договорами позики, підстави для визнання недійсними розписок відсутні.

Суд ставиться критично до доводів відповідача щодо недійсності розписок, з підстави відсутності відомостей про отримання зазначених коштів від позивача, оскільки в розписках відповідачем особисто зазначено, що він «бере 20 травня 2020 року 15000,00 доларів США» та «бере 21 червня 2020 року 10000,00 доларів США».

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про стягнення даної грошової суми з відповідача на користь позивача.

Заперечення відповідачем факту отримання даної грошової суми суд ставить під сумнів та вважає тактикою захисту.

Згідно ст. 545 ЦК Україниприйнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відмови у задоволенні позову з підстави погашення заборгованості, відомості про що містяться на зворотній стороні розписок.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що відомості вказані на зворотній стороні розписок не пов`язані із виконанням договорів позики.

Дослідивши зміст зворотних сторін розписок, суд зазначає, що не бере до уваги ці записи, оскільки з них не вбачається погашення відповідачем заборгованості саме за розписками.

До того ж, зворотній бік розписки від 20 травня 2020 року містить також записи про те, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 5000,00 доларів США та 3700,00 доларів США, що в свою чергу спростовує доводи представника відповідача стосовно того, що вказані записи є графіком повернення заборгованості за розписками.

Крім того, суд вважає непослідовними та такими, що суперечать один одному, надані в судовому засіданні відповідачем та його представником пояснення, оскільки спочатку відповідач зазначив, що грошові кошти за розписками не отримував, в подальшому зазначив, що на зворотному боці розписок міститься графік погашення заборгованості за розписками, який складається з грошових сум, які ним отримані від діяльності кафе позивача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Врахувавши те, що на обґрунтування своїх доводів відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не довів їх переконливість, а також не довів наявності обставин, на які посилався як на підставу заперечень проти позову, не довів факт недійсності правочину, неотримання грошових коштів за розписками та погашення суми бору за розписками, суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Орос