Провадження № 2/752/5972/23
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

31.08.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є наймачем кімнати 22 в квартирі АДРЕСА_2 . В зазначеному житловому приміщенні на даний час зареєстровані позивач, дружина та син позивача, а також донька позивача ОСОБА_2 . Позивач вказує, що відповідач вже тривалий час в зазначеній квартирі не проживає без поважних причин. Факт не проживання відповідача підтверджується відповідним актом. Усі комунальні послуги сплачує позивач із розрахунку на особу, яка в квартирі фактично не проживає. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом та просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Після відкриття провадження у справі позивач з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталась.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а також є законним наймачем та користувачем зазначеного нерухомого майна.

Крім позивача, в квартирі зареєстровані: відповідач ОСОБА_2 , а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що тривалий час відповідач в зазначеній квартирі не проживає, за житлово-комунальні послуги не сплачує та житлом не цікавиться, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було.

Відповідно до акту ЖЕД-110 від 12.07.2023 року, було встановлено, що ОСОБА_2 із 2011 року по теперішній час не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В Листі Верховного Суду України від 26.05.2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ /Житлове право/» передбачено, якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Крім того, при вирішенні даного спору суд приймає до уваги те, що статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", - закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Крім того, в силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач в житловому приміщенні фактично не проживає вже тривалий час, доказів поважності причин не проживання в житловому приміщенні стороною відповідача суду надано не було, що дає підстави зробити висновок про втрату інтересу відповідача до вказаного житла, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було, а тому суд вважає за можливе визнати відповідача такою, що втратила право на користування зазначеним житлом, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 71, 72, 130 ЖК України, та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 158, 258- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Голосіївським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повні ім`я та найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.П. Чередніченко