КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/2373/23
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
за участю секретаря Матвієвої А.В.
- представника позивача - Гареєва Євгена Шамільовича,
- представника Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради - Жилавської Наталі Олександрівни,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -
Київська районна адміністрація Одеської міської ради,
про позбавлення батьківських прав
та стягнення аліментів,
27.04.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в якій позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що він - ОСОБА_1 та відповідачка - ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносин, за наслідком яких у них народилось двоє спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які наразі є малолітніми. Позивач зазначає у позові, що відповідачка з ним та дітьми спільно не проживає, діти перебувають на його утриманні, а відповідачка не виконує батьківські обов`язки, не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх синів, самоусунулась від їх виховання, не спілкується з дітьми взагалі, що свідчить про ухилення від виконання батьківських прав.
Приймаючи вказані обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.05.2023 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.
У підготовче судове засідання призначене на 05.09.2023 року з`явились:
- представник позивача Гареєв Є.Ш. , який позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити;
- представник Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради - Жилавська Наталя Олександрівна, яка позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти їх задоволення, надала до суду висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » за вих. №1406/01-11 від 01.09.2023 року, який підтримала в судовому засіданні. Також представник Органу опіки та піклування було надано пояснення, що під час розгляду вказаного питання з доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, було встановлено, що ОСОБА_2 , внаслідок укладення 12.11.2020 року шлюбу з громадянином ОСОБА_7 , змінила прізвище на « ОСОБА_2 », про що вказано у висновку. Також представник третьої особи надала до суду копію заяви від 14.06.2023 року, складену ОСОБА_2 та подану до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про надання нею згоди на позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей та розгляд зазначеного питання за її відсутності.
До підготовчого судового засідання ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з відповіддю з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
За наслідком встановленого зареєстрованого місця проживання відповідачки, уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, судові повістки, скеровувались судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я ОСОБА_2 за вказаною адресою місця реєстрації, яка була повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.
Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За наслідком викладеного, суд вважає, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явилась без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву.
Поряд з цим, судом приймається надана представником Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради копія заяви від 14.06.2023 року, складена ОСОБА_2 та подана до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про надання нею згоди на позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей та розгляд зазначеного питання за її відсутності, що підтверджує волевиявлення відповідача по справі.
Приймаючи викладені обставини, у зв`язку з наявною заявою відповідача про розгляд спірного питання за її відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні 05.09.2023 року, та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача і представника третьої особи, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши та вивчивши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.
У зазначених актових записах, в графі відомості про матір зазначено відомості про особу - ОСОБА_2 , в графі відомості про батька - ОСОБА_1 .
За наслідком чого, судом встановлено, що позивач та відповідачка є батьками двох малолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач стверджує, що відповідачка ОСОБА_2 , як матір малолітніх дітей, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до синів, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
На підставі вищевикладеного, суд вважає наявним право позивача, як батька дітей, на звернення до суду з цим позовом про позбавлення матері дітей батьківських прав.
Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.
Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.
Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Досліджуючи наявність підстав щодо позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітньої дочки, судом встановлено наступне.
Як вбачається, відповідно до довідок №Т4-240732-ф/л та №Т4-240749-ф/л від 06.11.2020 року про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси, виданих Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва про право власності від 08.12.2004 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради.
Вказані обставини підтверджують факт перебування малолітніх дітей на утриманні батька ОСОБА_1 .
Також, у відповідності до наданого представником позивача до суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів, станом на 01.04.2023 року в сумі 196594,56 грн.
У відповідності до наданих до суду характеристик, складених директором Одеського ліцею №89 Одеської міської ради Черненко Ритою, та класним керівником Росинською Ольгою, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 навчаються в ліцеї з 1 вересня 2022 року. У характеристиці зазначено, що хлопчиків виховує батько ОСОБА_1 , який відповідально ставиться до виховання та навчання дітей, створивши усі умови для нормального розвитку дітей. Також у житті дітей приймає активну участь бабуся ОСОБА_9 . Мати жодного разу не приходила до школи. Зв`язок матері з вчителем відсутній.
Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Питання доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядалось Органом опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, який за наслідком розгляду цього питання надав до суду відповідний висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 »від 01.09.2023 року за №1406/01-11.
У відповідності до вказаного висновку, Київська районна адміністрація Одеської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав у відношенні малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У вказаному висновку також засвідчено, що під час розгляду вказаного питання Органом опіки та піклування були встановлені наступні обставини.
Так, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклала шлюб ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що складено актовий запис про шлюб від 12 листопада 2020 року № 1430, складений Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), під час чого ОСОБА_2 , змінила прізвище на - « ОСОБА_2 ».
Під час розгляду вказаного питання, Київською районною адміністрацією було досліджено інформацію адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №6» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, викладену у листі від 02 червня 2023 року № 01-252, в якому повідомлено, що малолітні: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходяться на обліку в зазначеному закладі. Декларація на медичне обслуговування дітей підписана з лікарем-педіатром ОСОБА_12 у 2019 році, батьком дитини. Профілактичні щеплення діти отримали згідно календаря щеплень.
У висновку засвідчено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , письмово не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується складеною нею заявою від 14.06.2023 року.
Також у висновку вказується, що на засіданнях комісії з питань з захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, які відбулись 27 липня 2023 року та 24 серпня 2023 року, були присутніми: батько дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дітей наполягав на задоволенні заяви про позбавлення батьківських прав ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у відношенні малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Повідомив, що мати жодної участі у вихованні, спілкуванні та утриманні дітей не приймає. Також розповів, що діти матір`ю називають свою бабусю, про рідну матір знають тільки те, що їх народила інша жінка. Розповів, що на сьогоднішній день проживає з дружиною, яку діти називають тіткою ОСОБА_9 , трьома дітьми та своєю матір`ю. Малолітні розповідали про батька та матір, яка насправді їх бабуся, та яка відіграє велику роль у вихованні дітей. Діти про матір, яка їх народила не згадували.
За наслідком чого, Київська районна адміністрація Одеської міської ради у висновку дійшла висновку, що матір дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток малолітніх тощо, всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку матері та свідоме нехтування нею своїх батьківських обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 здійснювались та здійснюються будь-які дії з виховання та утримання власних малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на підтвердження того, що остання цікавиться їх життям і розвитком, піклується про їх фізичний, духовний і моральний розвиток, майбутнім, матеріали справи не містять та відповідачкою до суду не надано.
При вищевикладених обставинах, дослідивши та надавши оцінку усім доказам наявним в матеріалах справи в цілому, так і кожному доказу окремо, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 не виконуються покладені на неї обов`язки з виховування дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення дітей, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до власних малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що у відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Суд задовольняє позов виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.
Рішення зі спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.12 року "Про судове рішення".

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення останньої батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованим, викладені позивачем обставини знайшли свої підтвердження, за наслідком чого позов підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом також приймаються положення визначені частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Отже, вказаним положенням законодавства на суд покладено обов`язок під час розгляду питання про позбавлення батьківських прав, одночасного вирішення питання про стягнення аліментів.

Разом з тим, судом вказане питання не вирішується, оскільки як вже судом встановлено, з відповідачки стягуються аліменти на користь малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу №520/18139/18, винесеного 03.12.2018 року Київським районним судом міста Одеси.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, задоволення позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування витрат зі сплати останнім судового збору за подання до суду позовної заяви в частині вимог про позбавлення батьківських прав у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 82, 89, 141, 200, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 164, 165, 166 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради (місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 9), про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 1073 (однак тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.