Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Маняк В.В., позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Миня Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

26 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення визначеного рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2022 року по справі №308/9365/22 розміру стягуваних аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 3000,00 грн. до 1500, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказаним вище рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 грн., однак з часу ухвалення рішення у позивача у зв`язку з здійсненням догляду за бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуванням на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , погіршилося матеріальне становище, а тому стягувана сума аліментів підлягає зменшенню.

Відповідачка відзив на позовну заяву не надала.

Заяви ( клопотання) учасників справи.

02.08.2023 року представником позивача адвокатом Міня Г.І. подано до суду заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 28.07.2023 року.

06.09.2023 відповідачкою ОСОБА_2 подано клопотання про розгляд справи у її відсутності. У клопотанні відповідачка також просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Інші процесуальні дії у справі.

26.07.2023 року за протоколом автоматизованого розподілу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області судової справи між суддями вищевказану справу передано на розгляд судді Голяні О.В.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

03.08.2023 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Пояснення представників сторін в судовому засіданні.

Позивач, його представник в судовому засіданні позов підтримали. Позивач пояснив, що отримує компенсацію за догляд на непрофесійній основі за своєю бабусею ОСОБА_4 , а бабуся ОСОБА_4 отримує пенсійні виплати, які, втім, майже повністю витрачаються на придбання ліків.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /див. свідоцтво про народження, видане повторно 15.07.2023 року серії НОМЕР_1 /.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2022 року по справі № 308/9365/22, яке набрало законної сили 24.01.2023 року, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матерію ОСОБА_2 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.07.2022 року. З мотивувальної частини рішення вбачається, що суд при визначенні розміру аліментів врахував матеріальний стан відповідача, наявність боргових зобов`язань, тимчасову непрацевлаштованість, наявність утриманців.

Позивач ОСОБА_1 являється особою з задовільним станом здоров`я /див. виписку з протоколу ЛКК № 59/3 від 26.05.2023/; на непрофесійні основі здійснює догляд за бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка потребує постійного стороннього догляду /див. довідку Баранинської сільської ради № 416 від 29.06.2023, виписку з протоколу ЛКК № 59/2 від 26.05.2023/, отримує компенсацію за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі /див. рішення від 19.06.2023/; являється батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /див. свідоцтво про народження, видане повторно 15.07.2023 року серії НОМЕР_2 /.

Оцінка Суду.

Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

В той же час згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що він на непрофесійній основі здійснює постійний догляд за бабусею ОСОБА_4 , 1931 р.н., а також на те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина ОСОБА_3 , 2005 р.н.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану.

Законодавством України, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року №558 "Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги", передбачено виплату компенсації за догляд для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам з числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив отримання ним компенсації за догляд за бабусею ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що судом по справі № 308/9365/22 при визначені розміру аліментів було враховано матеріальний стан ОСОБА_1 , його тимчасову непрацевлаштованість, наявність боргових зобов`язань, а на момент розгляду цієї справи ОСОБА_1 щомісячно отримує компенсацію по догляду за бабусею ОСОБА_4 , то суд вбачає саме покращення матеріального становища позивача, а не його погіршення.

Перебування на утриманні позивача неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2005 р.н., було предметом дослідження в рамках судової справи № 308/9365/22, а тому в цій частині матеріальне становище позивача у порівнянні з тим, що було наявне на момент ухвалення рішення по справі № 308/9365/22, не змінилося.

На думку суду, розмір аліментів, визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2022 року по справі № 308/9365/22 в розмірі 3000 гривень відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, які наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є достатніми для зменшення розміру аліментів, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду від 22.12.2022 не є завищеним, є приближеним до мінімального рекомендованого розміру аліментів, тому суд вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 180-183, 192 СК України, ст.ст.2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер картки платника податків: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду виготовлений 07.09.2023 року.

Суддя Олена ГОЛЯНА