Справа № 495/1340/23
Номер провадження 2/495/1468/2023
31 серпня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Анісімової Н.Д.,
при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд
Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі Позивач, АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05.01.2011 року у розмірі 35 133,67 грн. а також сплачений судовий збір у розмірі 2 684 грн.
Позов обґрунтований тим, що відповідач звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05.01.2011 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та позивачем Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві.
Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідне запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказ банка про їх затвердження.
Відповідно до положень Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача: АТ КБ «Приватбанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.
При укладені Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті.
Отже, підписавши заяву, між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмірі кредитного ліміту був збільшений до 30 000,00 грн.
Згідно з п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і надав право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Відповідач зобов`язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, але не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, відповідно порушив умови Договору.
У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 19.01.2023 року має заборгованість у розмірі 35 133,67 грн., яка складається з: 28 740,00 грн. заборгованості за тілом кредитом; 6 393,67 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованості за комісією; 0,00 грн. нарахованої пені; 0,00 грн. заборгованості за відсотками за прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України.
У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05.01.2011 року в загальній сумі 35 133,67 грн., а також покласти на відповідача судові витрати, а саме суму судового збору 2 684,00 грн.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2023 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження.
Заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило.
Позивач в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою направ до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, необхідні докази наявні в матеріалах справи, інших заяв чи клопотань у позивача немає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує.
У судове засідання відповідач не з`явився, відзив на позовну заяву не надіслав, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 05.01.2011 року відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н від 05.01.2011 року, відповідно до якої вона отримала у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк».
14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало копію Анкети - Заяви від 05.01.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», яка згідно посилань позивача, підписана відповідачем, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також розрахунок заборгованості.
Відповідачем не надано заперечень відносно того, що він підписував вищевказану Анкету-Заяву про отримання кредиту, отримував в ПАТ КБ «Приватбанк» кредитну картку, а також користувався нею, отримуючи від банку кредитні кошти, тобто те, що він отримав від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Вказана позиція неодноразово підтверджена судовою практикою Верховного Суду. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц дійшов висновку, що «належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.»
Відповідно до п. 62 «Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
З наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти від позивача, а також частково проводила повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем.
Згідно вказаного розрахунку заборгованість за кредитом, який отримав відповідач від АТ КБ «Приватбанк», станом на 19.01.2023 року складає 35 133,67 грн., яка складається з наступного: 28 740,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6 393,67 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, та не надав суду доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, а тому суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вищевказаної заборгованості по простроченому тілу кредиту.
Судом встановлено, що вищевказана Анкета-Заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами. Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування.
На підтвердження вказаних відомостей позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку» та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна».
Однак судом встановлено, що надані позивачем Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку», у редакції, що діяли на момент підписання заяви, та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису відповідача.
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, який не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Крім того, АТ КБ «Приватбанк» не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брав він на себе зобов`язання зі сплати саме того, який зазначено в Умовах та тарифах, розміру відсотків у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Тому вказані Умови та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 05.01.2011 року.
З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду та обставин встановлених раніше, суд прийшов до висновку, що АТ «КБ «Приватбанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів.
Отже, вимоги позивача про стягнення відсотків не підлягають до задоволення.
На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.01.2011 року у сумі 28 740,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - у сумі 28 740,00 грн.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню.
Що стосується питання розподілу судових витрат суд вирішив, що так як позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно зі ст. 141 ЦПК України.
Оскільки позовні вимоги були заявлені позивачем на суму 35 133,67 грн., а задоволено на суму 28 740,00 грн. (81,8 %) то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в сумі 2 195,51 грн. (2 684,00 грн. х 81,8 % / 100 = 2 195,51 грн.), як того вимагає ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 282, 288, 354 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 1049, 1054 ЦК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуте Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 31.08.2023 року.
Суддя Н.Д. Анісімова