Провадження № 22-ц/824/9976/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

06 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року в частині розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд», про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 та зняти заборгованість за період по лютий 2020 року включно, а також здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року провадження у вказаній справі закрито, стягнуто з ТОВ «Місто для людей Київ» на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалоюв частині розподілу судових витрат, ТОВ «Місто для людей Київ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просило ухвалу в цій частині скасувати та відмовити позивачу у стягненні понесених нею витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що місцевий суд помилково дійшов висновку про стягнення з Товариства понесених позивачем витрат, не врахувавши положення ч. 5 ст. 142 ЦПК України про те, що у разі закриття провадження у справі саме відповідач, а не позивач, має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з оскарженням ухвали суду лише в частині розподілу судових витрат, вартість яких становить 3 408 грн, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Стягуючи з відповідача понесені позивачем витрати, суд першої інстанції виходив з того, що провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (частина друга статті 255 ЦПК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.5, ч.6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача . У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищенаведене та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що в даному випадку саме відповідач, а не позивач, має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відтак висновок суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат, є таким, що не ґрунтується на законі, з огляду на те, що положення ч. 5 ст. 142 ЦПК України не містить такого права для позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню відповідно до ст.376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову у задоволенні клопотання позивача про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року в частині розподілу судових витрат скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Київ» () понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 гривень

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: