Справа № 591/6389/21
Провадження № 2/591/983/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Рудь В.В.,

представника позивача Приходько Д.В.,

представника відповідача Яковенка Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми цивільну справу № 591/6389/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та свої позовні вимоги мотивує тим, що він надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідачам, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідачі своєчасно та в повному обсязі не оплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у зв`язку з чим за період з 01 липня 2016 року по 31 липня 2021 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 79249 грн 38 коп., зі сплати внесків за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку теплової енергії в сумі 49 грн 90 коп., тому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану суму заборгованості.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 79249 грн 38 коп., 49 грн 90 коп. внесків за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку теплової енергії.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2270 грн, тобто по 567 грн 50 коп. з кожного з них.

05 липня 2023 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Яковенко Є.М. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 13 грудня 2021 року. Заява мотивована тим, що до цього часу ОСОБА_3 копію заочного рішення не отримував, з матеріалами справи адвокат ознайомився тільки 20 червня 2023 року. Внаслідок неповідомлення відповідача ОСОБА_3 про дату та час судового розгляду справи останнім не було подано заяву про застосування строків позовної давності. Крім того, ОСОБА_3 не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 і не проживає у цій квартирі, оскільки після одруження переїхав жити до дружини за адресою: АДРЕСА_2 , таким чином вимоги до ОСОБА_3 не можуть бути задоволені, оскільки послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води ним не отримувались.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 липня 2023 року заяву представника ОСОБА_3 адвоката Яковенка Є.М. про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 грудня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 31 серпня 2023 року.

У письмових поясненнях позивач ТОВ «Сумитеплоенерго» зазначає, що строк звернення до суду з позовом про стягнення боргу не сплив, а продовжився на підставі Закону № 2120-ІХ. Відтак, позовні вимоги ТОВ «Сумитеплоенерго» про стягнення заборгованості за надані послуги є законними та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Крім того, згідно довідки МЄІРЦ та довідок, наданих на запит суду Управлінням «ЦНАП у м. Суми», отриманих на запит суду, відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами позивача. Отже, позивач цілком законно визначив, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення і повинні нести відповідальність по оплаті за надані послуги. Зазначає, що доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що він не є власником квартири, в якій він зареєстрований не є переконливими, оскільки відповідно до положень ст. 64 ЖК України обов`язок зі сплати житлових послуг виникає у всіх повнолітніх осіб, які у встановленому законом порядку вселилися в це житлове приміщення та є його користувачами. Також не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог доводи відповідача про те, що він не проживав у вказаній квартирі у спірний період, так як не надано належних доказів такого непроживання, доказів того, що він втратив право користування цим житловим приміщенням і що йому вчиняються перешкоди у проживанні в цій квартирі. Факт реєстрації особою свого місця проживання безумовно свідчить про те, що особа обрала певну адресу місцем свого проживання. Законом не заборонено особі мати декілька місць проживання, але у будь-якому випадку адреса, зареєстрована особою у встановленому порядку, виходячи з положень частини десятої статті 6 Закону, є офіційною адресою, а отже, особа правомірно очікує, що за цією адресою з нею буде вестися офіційне листування, а також вчинятимуться й інші юридичні дії, шо пов`язані з місцем її проживання. Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини в сфері надання житлово-комунальних послуг, а відповідачі фактично отримали послугу з централізованого опалення та повинні за неї своєчасно розрахуватись (а.с. 198-199).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Яковенко Є.М. просить відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_3 . При цьому, зазначає, що ОСОБА_3 не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 і не проживає у цій квартирі, оскільки після одруження переїхав жити до дружини за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, вимоги до ОСОБА_3 не можуть бути задоволені, оскільки послуги і централізованого опалення та постачання гарячої води ним не отримувались. Крім того, позивачем було пропущено строк позовної давності по стягненню з відповідачів заборгованості за договором за період нарахування до 01 вересня 2019 року (а.с. 223-224).

В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Сумитеплоенерго» - адвокат Приходько Д.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Яковенко Є.М. в задоволенні позову просив відмовити у зв`язку з необґрунтованістю, а у випадку наявності підстав для задоволення позову застосувати строки позовної давності.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 серпня 2005 року рішенням Сумської міської ради № 1338-МР «Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії» цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії, який належить територіальній громаді міста Суми, було передано в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» строком на 10 років. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно рішень Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20 травня 2011 року, № 322 від 18 червня 2019 року ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої води (централізованого постачання гарячої води) (а.с. 10, 11).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 745 від 21 грудня 2019 року «Про встановлення розмірів внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, яке здійснюється ТОВ «Сумитеплоенерго» встановлено розміри внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» окремо для кожної будівлі згідно з додатками 1,2 до цього рішення; Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» визначено здійснювати нарахування внесків за кожний календарний квартал (а.с. 12).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 307 від 16 червня 2020 року «Про встановлення розмірів внесків за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії та тимчасового використання обмінного фонду, яке здійснюється ТОВ «Сумитеплоенерго» встановлено розміри внесків за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії та тимчасового використання обмінного фонду споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» окремо для кожної будівлі згідно з додатками 1,2 до цього рішення; Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» визначено здійснювати нарахування внесків за кожний календарний квартал в останньому місяці кварталу (а.с. 13).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» надає населенню м. Суми послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення відповідно до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005.

Відповідно до довідки МЄІРЦ № 348/121899 власником особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 5).

Відповідачі користуються послугами ТОВ «Сумитеплоенерго» з централізованого опалення та гарячого водопостачання, вчасно та у повному обсязі за отримані послуги не сплачують, у зв`язку з чим заборгованість відповідачів перед позивачем за період 01 липня 2016 року по 31 липня 2021 року складає 79299 грн 28 коп., яка складається із: заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 79249 грн 38 коп., внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 49 грн 90 коп.

Зазначена заборгованість підтверджується оборотною та обіговою відомостями по особовому рахунку № НОМЕР_1 про надані ТОВ «Сумитеплоенерго» відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 липня 2016 року по 31 липня 2021 року (а.с. 6-8, 9).

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтями 64, 67, 68 ЖК України передбачено обов`язок наймача та членів його сім`ї зі сплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 24 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-ІV основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово - комунальних послуг.

Згідно пункту 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03 жовтня 2007 року, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системі теплоспоживання.

Разом з тим, згідно приписів статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 07 червня 2018 року № 2454-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (які втратили чинність на підставі постанови КМ № 85 від 02.02.2022, але були чинними на момент виникнення спарних правовідносин), розрахунковим періодам для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Як передбачено п. 37 нині діючої редакції Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85), розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у строк (термін).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-ІV у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Судом встановлено, що власником особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 є відповідачка ОСОБА_1 . За період з 01 липня 2016 року по 31 липня 2021 року включно плата за користування послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання в повному обсязі не вносилася.

Суд відхиляє заперечення відповідача ОСОБА_3 про відсутність у нього обов`язку сплачувати житлово-комунальні послуги через його непроживання у спірній квартирі, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 25 червня 2004 року по теперішній час (а.с. 29).

Доказів зняття ОСОБА_3 з реєстрації за вказаною адресою за період з 01 липня 2016 року по 31 липня 2021 року матеріали справи не містять, тому заперечення відповідача про відсутність у нього обов`язку сплачувати заборгованість за вказаний період у зв`язку з переїздом на фактичне місце проживання до дружини є безпідставними. ОСОБА_3 не був позбавлений можливості звернутися до позивача із заявою про зміну фактичного місця проживання з 01 липня 2016 року по 31 липня 2021 року, чого не зробив.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Вимогами пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

За правилами пункту 45 нині діючих Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85) споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору.

Разом з тим, відповідач не надав, а матеріали справи не містять доказів про те, що він звертався до позивача з відповідною письмовою заявою та підтверджуючими документами про те, що він не проживає у спірному житловому приміщенні, що давало б підстави зменшити розмір плати або звільнити від сплати вартості житлово-комунальних послуг. Зазначена у відзиві адреса проживання ОСОБА_3 за період з 01 липня 2016 року по 31 липня 2021 року, тобто за період утворення заборгованості, належними доказами не підтверджена.

Що стосується доданого до відзиву акта від 04 липня 2023 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 про те, що ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_2 з 2011 року по теперішній час (а.с. 227), то суд зауважує, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів про те, що йому вчиняються перешкоди у проживанні у спірній квартирі, тому він не втратив право користування цим житлом.

Крім того, відповідно до п. 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за № 830 споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Відтак, за період з 01 липня 2016 року по 31 липня 2021 за відповідачами, як солідарними боржниками, зберігається обов`язок сплатити позивачу заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг.

При вирішенні заявленого відповідачем ОСОБА_3 клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом ч.ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», що набрав чинності з 02 квітня 2020 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, що діяв до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

За даними обігової відомості вбачається, що у січні 2021 року відповідачами сплачено кошти в сумі 10 грн 15 коп. за заміну вузла комерційного обліку, що не перевищує суму нарахованих платежів за січень 2021 року. Відтак, внесення коштів на часткове погашення боргу в розумінні ч. 1 ст. 264 ЦК України не є обставиною, що свідчить про визнання відповідачами заборгованості за спожиті послуги і, відповідно, про переривання перебігу позовної давності.

Виходячи з матеріалів справи, позивач звернувся з позовною заявою до суду 02 вересня 2021 року. Однак, з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин, що діяв до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. За таких обставин, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії такого карантину.

Таким чином, беручи до уваги розміри нарахованих позивачем платежів за спожиті послуги за централізоване опалення та гаряче водопостачання за період з березня 2017 року по 31 липня 2021 року включно, сума боргу, що заявлено в межах строків позовної давності за цими послугами становить 74652 грн 38 коп., а також внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії 49 грн 90 коп.

Отже, право позивача порушене і підлягає захисту, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 березня 2017 року по 31 липня 2021 року в сумі 74652 грн 38 коп. та внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 49 грн 90 коп.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України.

Оскільки позов задоволено на 93,66 % (74652,38 грн * 100% / 79756,28 грн), тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню також понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2126 грн 08 коп. (2270 грн * 93,66%), тобто по 531 грн 52 коп. з кожного з них (2126,08 грн / 4), оскільки стягнення судових витрат у солідарному порядку законом не передбачено.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 74652 грн 38 коп., внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 49 грн 90 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2126 грн 08 коп., тобто по 531 грн 52 коп. з кожного з них.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», , місцезнаходження: 40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, буд. 10.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 05 вересня 2023 року.

Суддя А.С. Северинова