Провадження № 2-о/750/173/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі

судді Требух Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Галета Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в окремому позовному провадженні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

заінтересована особа Чернігівська міська рада

в с т а н о в и в:

В серпні 2023 року до Деснянського районного суду м.Чернігова звернулась ОСОБА_1 з заявою, в якій просять суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 станом на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник заявника просила справу розглядати за їх відсутності, Чернігівська міська рада надала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, у вирішенні питання покладається на розсуд суду.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За позицією Пленуму Верховного Суду України, яка викладена у п. 2, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько заявниці ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 .

Родинні відносини між заявницею та її батьком підтверджуються свідоцтвом про народження від 19.07.1964 року.

Місцем реєстрації ОСОБА_2 , на день смерті, була АДРЕСА_2 .

Заявниця вказує, що з березня 2019 року по день смерті, ОСОБА_2 постійно проживав разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 . Так, у зв`язку з наявності у її батька тяжкої хвороби, а саме аденоми простати та непрохідності сечовивідних шляхів було зроблено хірургічне втручання (цистостомія), після чого він не міг себе сам обслуговувати та потребував постійної сторонньої допомоги, а вона була єдиною рідною людиною. До дня смерті вона здійснювала постійний догляд за батьком, як за членом сім`ї. Допомагала йому у побуті, купувала ліки, лікувала його, після смерті самостійно здійснила поховання.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме квартиру, що розташована по АДРЕСА_2 та належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності від 29.11.2002 року.

У березні 2023 року, заявниця звернулась до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Баглай А.І. з питання щодо оформлення спадкових прав щодо майна померлого батька, однак в цьому їй було відмовлено на тій підставі, що на день смерті батько був зареєстрований за іншою адресою, аніж фактично проживав, а тому вона не являється особою, яка фактично прийняла спадщину.

Крім цього, заявниці було роз`яснено, що оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вела з ним спільне господарство, тому потрібно встановити даний факт звернувшись до суду з відповідною заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.

Згідно з вимогами ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 07.08.2023 року на день смерті ОСОБА_2 проживав зі ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви.

Керуючись статями 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 станом на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 01.09.2023.

Суддя Н.В.Требух