Справа № 454/3022/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Органу опіки та піклування Сокальської міської ради про поновлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача та просить поновити батьківські відносно її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує наступним.

Вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 (сином відповідачки) з 09.08.2013р. по 27.04.2017р.

За час перебування у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

У грудні 2016 року позивачка виїхала з території України на заробітки.

В той час дочка залишилась проживати з батьком ОСОБА_4 та його батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Вона регулярно надсилала кошти на утримання дитини, цікавилась її життям, телефонувала та намагалась всіляко підтримувати відносини на відстані.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 звернувся з позовом про позбавлення її батьківських прав щодо дочки та стягнення аліментів. Рішенням Сокальського районного суду від 27.12.2017р. у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відмовлено та вирішено стягувати з неї аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1000грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

З таким рішенням суду вона погодилась.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.

Після його смерті позивачка постійно спілкувалась з його мамою, з якою проживала її дочка.

З огляду на те, що їй постійно потрібно було перебувати за кордоном, позивачка погодилась на пропозицію відповідачки передати їй тимчасово право опікуватись донькою, поки ОСОБА_7 перебуватиме за кордоном.

Позивачка думала, що опіка буде мати тимчасовий характер та не буде в майбутньому перешкоджати у доступі до дитини, а також унеможливлювати брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Тому, коли ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною вимогою позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 та призначити її опікуном дитини, ОСОБА_1 позов визнала повністю та не заперечувала.

Крім цього, ОСОБА_2 намагалася ініціювати позбавлення батьківських прав та оформлення опікунства у зв`язку з оформленням «green card holder» для виїзду в США.

Також, зазначає, що з моменту набрання законної сили рішення про позбавлення її батьківських прав відносно доньки ситуація в житті позивачки значно змінилася, відсутні обставини, які стали підставою для позбавлення батьківських прав, а саме невиконання позивачкою батьківських обов`язків відносно своєї дитини.

21.03.2021р. позивачка повернулася на Україну та проживала разом з дочкою у будинку ОСОБА_2 , який знаходиться в с.Поториця Червоноградського району. Вони з дочкою проводили час разом, зокрема, спільне дозвілля та навіть усі троє, позивачка, відповідачка та дочка ОСОБА_5 відвідували Туреччину, місто Стамбул.

Відвідувала з дитиною психолога. Здійснювала повне фінансове забезпечення дитини, що підтверджується відповідними чеками та квитанціями.

На даний час позивачка перебуває у шлюбі, її чоловік позитивно ставиться до її бажання поновити батьківські права та бажає надавати доньці належне піклування та утримання.

Позивачка бажає і має можливість брати участь у житті дочки, піклуватися про її фізичний і духовний розвиток, утримувати матеріально, а також сприяти її гармонійному вихованню.

Також, зазначає, що до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась, не зловживає алкогольними напоями чи наркотичними засобами, жодних заяв або скарг в правоохоронні органи на неї не надходило, жодного разу не вчиняла протиправних дій щодо дитини.

05.12.2022 р. відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Свої заперечення обгрунтовує наступним.

Підставою для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 є те, що позивачка ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Зазначені позивачкою обставини не відповідають дійсності та долучені докази не підтверджують змін у житті позивачки або зміни обставин, які стали підставою для позбавлення її батьківських прав..

Долучені позивачкою чеки та квитки підтверджують лише періодичні (в основному одноденні) зустрічі з дитиною у проміжку березень-жовтень 2021 року та не підтверджують факт виконання обов`язків по вихованню дочки ОСОБА_5 .

Перебування позивачки в домі відповідачки в період часу з березня по жовтень 2021 року не можна назвати повним вихованням дитини та забезпеченням гармонійного розвитку.

Зазначає, що перебування позивачки за кордоном це спроба влаштувати особисте життя, а не для того, щоб заробляти гроші. За час перебування за кордоном позивачка лише раз передала дитині посилку.

На даний час дитина проживає разом з нею за кордоном та навчається у початковій школі Гостенбах-Шаффгаузен у Німеччині.

З наданих характеристик вбачається, що дитиною опікується лише бабуся ОСОБА_2 , а мама дівчинки не приймала і не приймає жодної участі у вихованні та розвитку дитини.

Вважає, що позивачка і надалі ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З часу позбавлення батьківських прав позивачка не змінилася, поновлення батьківських прав суперечитиме інтересам дитини.

30.03.2023р. представник позивача адвокат Жидачек Т.М. надала додаткові пояснення, в яких зазначила, що вирішальним у справі про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав буле те, що остання надала заяву, в якій вказала, що позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дочки, зокрема усуне перешкоди, що стосуватимуться її життя, брати участь у вирішенні яких вона не мала змоги. Вона вважала, що позбавлення батьківських прав матиме тимчасовий характер та не перешкоджатиме у майбутньому у доступі до дитини, а також унеможливлюватиме брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Вважає твердження відповідачки викладені у відзиві такими, що не відповідають дійсності і суперечать іншим фактам.

Саме відповідачка, перешкоджає та не дає змоги позивачці спілкуватися з дочкою ОСОБА_5 . (т.1 а.с.186-204).

13.04.2023р. відповідач ОСОБА_2 надала додаткові пояснення, у яких зазначає, що обставини викладені у додаткових поясненнях позивачки не відповідають дійсності (т.2 а.с.12-17.)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що в серпні 2013р. вона одружилась з ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька ОСОБА_5 . Вони проживали разом. Вона доглядала дитину та неофіційно здійснювала переклади з англійської мови на українську. Пізніше у неї поменшало замовлень перекладів, тому влітку 2015р. вони з чоловіком вирішили, що вона поїде на заробітки, а він буде сидіти з дитиною (у цьому мала допомагати свекруха), на той час він ще вчився на пожежника. Вона поїхала по робочій візі в Катар. Починаючи з січня 2016р. вони почали сваритись, казав що хоче розвестись. Таким чином вони розлучилися, дитина залишилася з чоловіком. На той час вона працювала офіціанткою в готелі, могла з роботи прийти під ранок (після вечері слід було мити посуд прибирати ресторан). Таким чином, вона приходила втомленою, невиспаною, дитина не могла залишатись з нею. В той час вона регулярно передавала кошти на утримання дитини. Але без її відома чоловік подав позов до суду про позбавлення її материнства. Коли вона це взнала, то приїхала на суд, пояснила, що вона офіційно на заробітках за кордоном, є поважною її відсутність на Україні. Суд відмовив у задоволенні позову про позбавлення її материнства. Коли її чоловік помер, ніхто навіть її не повідомив. Коли їй про це сказали чужі люди, вона одразу ж вислала гроші на похорон, кошти дитині. Свекруха - відповідачка по справі почала на неї давити, говорити, що буде вигідно її позбавити материнства так як свекрусі безперешкодно можна отримати грінкарту на виїзд в США з дитиною на постійне місце проживання. Тому вона їй повірила та поголилась на позбавлення її материнства - визнала позов її свекрухи до неї про позбавлення її материнства. Свекруха пообіцяла їй що це буде лише на папері. Останній раз вона спілкувалась з дитиною у липні 2022р. пізніше дитина заблокувала її телефон і вона не мала можливості з нею спілкуватись. Вона не зверталась у службу в справах дітей, та у інші організації у зв`язку з тим, що їй не дають можливості спілкуватись з дитиною. У 2017р. вона вийшла заміж. Ім`я її чоловіка ОСОБА_9 . Вони разом проживають в ОСОБА_10 . Позов повністю підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що є свекрухою позивачки. Позивачка, коли їхній дитині ОСОБА_5 було три роки поїхала на заробітку за кордон, залишивши дитину у її сина на руках. ОСОБА_11 подзвонила сину та попросила розлучення. Коли сталась аварія з її сином, позивач до неї подзвонила. Після похорон, вона запропонувала невістці дати згоду, щоб вона стала її опікуном так як у посольстві США пообіцяли оформити грінкарту. Невістка погодилась написала заяву що не заперечує проти позбавлення її материнських прав. Але вони продовжували спілкуватись. У 2021р. невістка запропонувала їм разом поїхати до Туреччини, вона погодилась, привезла онуку. Таким чином вони, зустрілись у Туреччині, невістка замовила дорогий готель. На той час ОСОБА_12 спілкувалась з чоловіком на ім`я ОСОБА_9 . Вони гарно відпочили у Туреччині. З 2021р. ОСОБА_12 жила разом з ними в будинку в с.Поториця Сокальського району. Коли почалась війна вони з дитиною виїхали в Німеччину, а ОСОБА_12 поїхала назад в Катар. Починаючи з липня 2022р. позивач перестала спілкуватись з дитиною, тому ОСОБА_5 заблокувала телефон матері. Вона повністю заперечує проти позову, оскільки позивачка веде аморальний спосіб життя, часто міняє чоловіків. Через психологічну травму її онука ОСОБА_5 спілкується з психологом.

В судовому засіданні донька позивачки ОСОБА_5 висловила думку, що не хоче проживати з матір`ю їй подобається бути разом з бабусею. Продемонструвала суду світлини на яких зображені різні чоловіки з якими зустрічалася її мати. Вона на даний час онлайн спілкується з психологом. Мати сама перестала до неї дзвонити у липні 2022р.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сокальської міської ради в судовому засіданні ОСОБА_13 пояснила, що позов повністю заперечує. Служба у справах дітей надала негативний висновок відносно поновлення материнських прав позивача, оскільки остання не займається вихованням доньки ОСОБА_5 , не спілкується з нею. Дитина її не пам`ятає так як мати залишила її з бабусею та поїхала на заробітки. Позивач не зверталася у службу справ дітей з приводу усунення перешкод у спілкуванні з донькою.

Заслухавши учасників та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

З дослідженого судом свідоцтва про смерть встановлено, шо ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 .

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 10.12.2020р. ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено ОСОБА_2 опікуном малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставами позбавлення позивачки батьківських прав було те, що мати протягом тривалого часу ухилялася від своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини та заява ОСОБА_1 , яка засвідчена секретарем з консульських питань Посольства України в Державі Катар в якій ОСОБА_1 вважає, що позбавлення її батьківських прав відповідатиме інтересам доньки, зокрема усуне перешкоди у вирішенні питань, що стосуються її життя, брати участь у вирішенні яких вона не має змоги. Після смерті її колишнього чоловіка, ОСОБА_4 , дочка залишилась без батьківського піклування, тому погоджується на призначення ОСОБА_2 опікуном дочки ОСОБА_5 .

З дослідженого акту про фактичне місце проживання від 04.11.2022р. встановлено, що малолітня ОСОБА_3 фактично проживає в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

З дослідженої характеристики виданої директором КЗДО с.Поториця (ясла-садок) від 04.11.2022р. встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період відвідування дошкільного закладу з січня 2017р. по липень 2019р. характеризувалася як комунікабельна, здібна та енергійна дівчинка. В дитячий садок дівчинку приводили та забирали тато, бабуся або дідусь. Тато завжди цікавився успіхами дочки, регулярно відвідував батьківські збори та свята. Батько стабільно, оплачував утримання дочки в дитячому садку. За період з січня 2017р. по липень 2019р. мама ОСОБА_14 справами дочки не цікавилась, не телефонувала та в садок не приходила.

Також, з дослідженої характеристики виданої Поторицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів від 04.11.2022р. встановлено, що ОСОБА_15 , учениця 4 класу, навчається у Поторицькій ЗШ І-ІІІст. з 01.09.2019р.. Програмний матеріал засвоює на високому рівні, проявляє інтерес до усіх предметів, активно працює на уроках. Домашні завдання виконує систематично. Софія проживає з бабусею та дідусем. Окрім них ніхто не цікавиться у школі успіхами та темпами розвитку дитини. Вони відповідально ставляться до виховання та навчання дитини, підтримують постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідують батьківські збори та шкільні заходи.. Вдома створено усі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Мама учениці в школу не приходить, з класним керівником та вчителями не контактує, участі в житті дитини не приймає. Софія надзвичайно психологічно прив`язана до дідуся та бабусі.

Крім цього, з наданої характеристики початкової школи Гостенбах-Шаффгаузен від 15.11.2022р. встановлено, що ОСОБА_15 регулярно відвідує дану початкову школу з березня 2022 року та дуже добре адаптувалася. Вона досягає великих успіхів у вивченні німецької мови та завжди мотивована в усіх сферах. Вона дуже швидко інтегрувалася.

Як встановлено з листа ОСОБА_16 від 16.11.2022р. з липня 2022р. він здає повністю обладнану мансардну квартиру ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_17 та її онуці ОСОБА_5 . ОСОБА_18 проводить багато часу з онукою. Софія ходить до початкової школи, яка знаходиться поруч з помешканням. Вона говорить німецькою, завжди гарно одягнена, у гараному настрої, любить сміятися. Сімейні стосунки гармонійні. обоє тихі, сварок ніколи не було. Квартира доглянута. ОСОБА_7 готує щодня.

Також, з письмових пояснень ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , вбачається, що ОСОБА_2 піклується про онуку ОСОБА_5 . Забезпечує її усім необхідним. Проводить разом з нею багато часу, тощо.

З висновків про психологічний стан дитини психолога ОСОБА_21 встановлено, що вперше з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулися до психолога у листопаді 2017р.. При дослідженні емоційно-особистісної сфери були виявлені такі особливості: високий рівень особистісної тривожності, а також високі показники апекситимії (знижена здатність до вербалізації емоційних станів). Найближчий емоційний контакт з батьком. Наявне відчуття захисту, розуміння її потреб та підтримки.

Також, ОСОБА_5 знову відвідує психологічні консультації з жовтня 2022 року. Спілкування мами з дівчинкою відновилось після смерті батька, спочатку спілкувалися телефоном, а потім мама приїхала до місця проживання дитини і жила там близько пів року. За той період вони добре ладнали, проводили разом час. Мав місце візит до психолога, що в майбутньому стало причиною важких переживань дівчинки. Під час психологічного обстеження зроблено висновок про те, що дитина за жодних умов не готова розлучатися з сім`єю, де зараз виховується. Від спілкування з мамою у будь-якому форматі відмовляється. Емоції до мами: образа за все, що вона зробила, за те, що виїхала, кинула, за ставлення до тата. Злиться за брехню. Найбільше ображається за те, що кинула тата. Злиться на відношення до неї. На даний момент у дитини зберігається тривожний стан. Тривога та побоювання викликані невдачею спроб самостійно впоратися з труднощами. Надмірна роздратованість через страх перед розчаруванням, депресивний статус.

Заочним рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 18.04.2013р. встановлено, що ОСОБА_22 позбавлена батьківських прав відносно дитини ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарногігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно із ч. ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Разом з цим, згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2ст. 78 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду з позовом про поновлення батьківських прав, ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст. 169 СК України вважала, що обставини, які були підставою для позбавлення її батьківських прав, змінилися, тому її права повинні бути поновлені.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Також, на підтвердження зміни обставин та поведінки позивачка надала свідоцтво про шлюб, з якого вбачається, що 16.05.2017р. вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_24 у Печерському районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ряд довідок та характеристик з місця роботи ОСОБА_24 на англійській мові, які офіційно не перекладені та нотаріально не посвідчені.

Надані суду скріншоти її переписки з дочкою ОСОБА_5 і товарні чеки на ряд послуг та товарів, які вона зберегла і забрала з собою в Катар, перебуваючи на Україні з березня по жовтень 2021 року на підтвердження спільного часу проведеного з дочкою, не можуть свідчити про зміну її поведінки та обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав.

Також, твердження позивачки про те, що відповідач ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Зокрема, не оспорюється та визнається сторонами те, що ОСОБА_1 перебувала на Україні та проживала разом з дочкою ОСОБА_5 у будинку відповідачки ОСОБА_2 , який знаходиться в с.Поториця Червоноградського району та те, що вони з дочкою проводили час разом, зокрема, спільне дозвілля та навіть усі троє, позивачка, відповідачка та дочка ОСОБА_5 відвідували Туреччину, місто Стамбул.

Крім цього, відповідно до п. b) ст.3 Конвенції "Про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей», Про приєднання до Конвенції Закон N 136-V ( 136-16 ) від 14.09.2006, ВВР, 2006, N 43, ст.417, Дата підписання:19.10.1996, Дата ратифікації Україною: 14.09.2006, Дата набрання чинності для України: 01.02.2008) Заходи, згадані у статті 1, можуть стосуватися, зокрема: права опіки, у тому числі права стосовно піклування про особу дитини та, зокрема, право визначати місце проживання дитини, а також права на спілкування, у тому числі право брати дитину на обмежений період у місце інше, ніж звичайне місце проживання дитини.

Позивачкою не підтверджено жодними доказами, що вона зверталася в орган опіки та піклування Сокальської міської ради чи будь-який інший компетентний орган з будь-якими заявами чи зверненнями про те, що ОСОБА_2 перешкоджає їй у спілкуванні та зустрічах дочкою ОСОБА_5 .

Разом з тим, відповідно до висновку органу опіки та піклування Сокальської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Сокальської міської ради №8 від 14.02.2023р. орган опіки та піклування не вважає за доцільне поновлення ОСОБА_1 у батьківських правах відносно її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому судом було враховує думку дитини, ОСОБА_3 , яка висловила думку, що не хоче проживати з матір`ю, їй подобається бути разом з бабусею та пояснила, що мати сама перестала до неї дзвонити у липні 2022р.

Також, судом встановлено, що дитина відчуває негативні емоції до мами, зокрема має образу за те, що виїхала, кинула, за ставлення до тата. Злиться за брехню. Найбільше ображається за те, що кинула тата. Злиться на відношення до неї. Окрім цього, через чергову відмову від спілкування позивачки ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_5 у 2022 році, остання отримала психологічну травму та спілкується з психологом і на даний момент у дитини зберігається тривожний стан.

Таким чином суд дійшов до висновку про відсутність підстав для поновлення батьківських прав ОСОБА_1 , оскільки всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів зміни її поведінки, способу життя, побутових умов та ставлення до виховання дочки ОСОБА_5 , які були підставою для позбавлення її батьківських прав.

Крім того, ОСОБА_1 підтвердила, що проживає разом з чоловіком, який працює та утримує її і у випадку позитивного рішення у цій справі має намір забрати дитину з собою в Катар та проживати разом в квартирі її чоловіка ОСОБА_25 .

Оскільки на підставі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, а найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, відтак, впевненості у можливостях ОСОБА_1 забезпечити найкращі інтереси дочки ОСОБА_5 станом на момент розгляду справи немає.

Таким чином суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Органу опіки та піклування Сокальської міської ради про поновлення батьківських прав слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: Органу опіки та піклування Сокальської міської ради про поновлення батьківських прав - відмовити

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі, якщо рішення не було вручено в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 01.09.2023 року.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: с.Поториця Червоноградського району Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Сокальської міської ради, , м.Сокаль, вул.Шептицького, 44 Червоноградського району Львівської області.

Головуючий: Л. Ю. Фарина