Справа № 496/5151/22
Провадження № 2/496/341/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді Трушиної О.І.

за участю секретаря Попової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою і просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 2558,96 грн. та судові витрати - 2481 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 28.10.2021 року Біляївським районним судом Одеської області був виданий судовий наказ № 496/4506/21 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення на користь ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з ОСОБА_1 . Проте, 30.11.2021 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області вказаний судовий наказ був скасований. Зазначає, що ОСОБА_1 був споживачем філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» та йому був оформлений особовий рахунок за № НОМЕР_1 . Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно показань приладу обліку води, норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 року та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 16.12.2020 року № 2499, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами. Однак, ОСОБА_1 плату за надані послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 2558,96 грн за період з 01.01.2021 року по 31.08.2021 року. Місцем надання послуг є АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач відмовляться добровільно сплатити заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14.11.2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, просив надати час для отримання відповідей на запит щодо перевірки законності створення ТОВ «Інфоксводоканал». Також вказав, що він договір з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», а тому не вбачає свого обов`язку щодо сплати заборгованості за спожиту воду. Після оголошення перерви ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.11.2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу по справі №496/4506/21 про стягнення заборгованості за водопостачання було задоволено та судовий наказ, виданий 28.10.2021 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 3058,96 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 227 грн на користь ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» скасовано.

Так, відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,150 га, яка розташована на території Августівської сільської ради по АДРЕСА_1 , цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 042568 від 24.09.2001 року (а.с. 9).

ОСОБА_1 є споживачем філії «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», що підтверджується оформленням особового рахунку за № НОМЕР_1 .

Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №30 від 25 лютого 2010 року, та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 16.12.2020 року № 2499, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 05.07.2019 №690 позивач надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , за які він у відповідності з п.п.20, 21, 30 Правил повинен був своєчасно розраховуватися шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу.

Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до показань приладу обліку та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 23.10.2018 р. № 1251, від 04.02.2020 р. № 283, від 16.12.2020 р. № 2499, від 22.12.2021 р. № 2841, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами.

ОСОБА_1 плату за надані позивачем послуги не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 2558,96 грн за період з 01.01.2021 року по 31.08.2021 року (а.с. 5).

Відповідач посилався на те, що він не зобов`язаний сплачувати за спожиту воду, оскільки не укладав відповідний договір з позивачем.

Разом з цим, суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності договору між ним і позивачем, оскільки обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція сформульована у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц, 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц, 18 грудня 2019 року у справі № 522/2625/16-ц, 25 березня 2020 року у справі № 211/3347/18-ц, 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17, Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8196/20 від 7 липня 2020 року. Велика Палата Верховного Суду у справі № 712/8196/20 погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги.

У відповідності до ст. ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII, п.п. 20, 30 Правил, на споживача комунальних послуг покладено обов`язок щомісячної їх оплати. Однак, в порушення наведених норм права, відповідач не сплачує у добровільному порядку заборгованість за надані послуги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Разом з тим, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням викладеного вище, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не сплачує кошти за спожиті житлово-комунальні послуги.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2481 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 610 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», , що знаходиться за адресою: м. Одеса вул. Басейна, 5, заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 2558,96 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн, а всього 5039,96 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення суду складено 09.08.2023 року.

Суддя О.І. Трушина