Справа № 588/1407/23
№ провадження 2/588/293/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., представника позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІДЕЯ БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКО Євген Михайлович, державний виконавець Тростянецького районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) КОНЄВ Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення безпідставно набутих коштів

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у червні 2023 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що ОСОБА_4 у 2023 році дізналася про те, що державним виконавцем Тростянецького відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Конєвим О.М. відкрито виконавче провадження №62315803 за виконавчим написом від 31.03.2020 №511, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, на підставі якого з позивача як з боржника стягується на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість в розмірі 46234,27 грн.

Державним виконавцем Тростянецького відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Конєвим О.М. було звернуто стягнення на доходи позивача, з яких безпідставно вже стягнуто кошти у сумі 5933,06 грн. і перераховано відповідачу.

12.01.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено Угоду №С08.193.74206 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, але підстави стягнення заборгованості саме у сумі 46234,27 грн. на користь відповідача ОСОБА_4 невідомі.

Відповідачем на адресу позивача жодних повідомлень з розрахунками заборгованості не надходило. Заборгованість у сумі 46234,27 грн. є оспорюваною, оскільки позивач її не визнає, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивача попередньо не повідомляли, вимог про порядок погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивача не надходили, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а відтак у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису.

Представник позивача ОСОБА_1 у позовній заяві та відповіді на відзив посилався на те, що чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, який з позивачкою не укладався. Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнано незаконною та чинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Отже, на думку представника позивачки ОСОБА_1 виконавчий напис від 31.03.2020 №511 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні не було установлено чи була заборгованість позивача перед стягувачем саме такого розміру та чи існувала вона взагалі, нотаріально посвідчений договір між сторонами не укладався, не враховано строків позовної давності.

Ураховуючи, що підставою отримання відповідачем суми у розмірі 5933 грн. 06 коп. є стягнення з позивача у примусовому порядку оспорюваної заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, тому указана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню.

Посилаючись на указані обставини, представник позивачки ОСОБА_4 просить суд: визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчинений 31.03.2020 року та зареєстрований у реєстрі за №511, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 46234,27 грн., таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_4 в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, вчиненим 31.03.2020 року та зареєстрованим у реєстрі за №511, грошові кошти у сумі 5933,06 грн.; 3) стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору у розмірі 2147,20 грн. та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач у відзиві та запереченнях просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що 12.01.2017 ОСОБА_4 та Акціонерне товариство «Ідея Банк» уклали Кредитний договір № С08.193.74206, згідно якого між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4 укладено угоду про відкриття відновлювальної кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка укладається згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на інтернет-сторінці банку. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн., ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 24 900 грн. Станом на 24.02.2020 у позивачки виникла заборгованість в сумі 44334,27 грн. Всі необхідні документи було надано нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису, заяву про його вчинення та інші, передбачені законодавством документи, що підтверджують наявність та безспірність кредитної заборгованості. Позивачкою не доведено у чому саме полягає спірність заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, що є її обов`язком. Представник відповідача у відзиві стверджує, що спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 662, а ураховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.22 № 164 державою не заборонялось до 28.02.2022 вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, які не посвідчувались нотаріально.

Також відповідач вважає, що вчинений виконавчий напис не породжує права на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке прав виникло у стягувача раніше. Виконавчий напис виступає лише механізмом захисту порушеного права у позасудовому порядку, тому навіть у випадку визнання його таким, що не підлягає виконанню, це не виступатиме підставою для застосування статті 1212 ЦК України, оскільки підставою для стягнення відповідних сум з позивачки є укладений сторонами справи правочин.

Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та державний виконавець Тростянецького відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Конєв Олександр Миколайович у судове засідання не з`явились, державний виконавець надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді від 06.07.2023 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

09.08.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

18.08.2023 року представником позивача подана заява про розподіл судових витрат та відповідь на відзив.

25.08.2023 року представником відповідача подано заперечення на заяву про розподіл судових витрат.

Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин

Сторони визнали, що 12.01.2017 року ОСОБА_4 та ПАТ «Ідея Банк» уклали угоду №С08.193.74206 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

За заявою відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 31.03.2020 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі №511, за яким нотаріусом стягнуто із ОСОБА_4 , як боржника за Угодою №С08.193.74206 від 12.01.2017 року, укладеним з АТ «Ідея Банк» борг за період із 01.07.2019 по 24.02.2020 у розмірі: 27680,17 грн. основний борг, 2387,58 грн. прострочений борг, 11065,50 грн. прострочені проценти, 2251,02 грн. строкові проценти, 950,00 грн. інші штрафні санкції, 1900,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 46234,27 грн. (а.с.10).

На підставі оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі №511 від 31.03.2020 року за заявою відповідача державним виконавцем Тростянецького відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конєвим О.М. постановою від 11.06.2020 року було відкрито виконавче провадженні №62315803, а постановою від 02.09.2021 року було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 8-9, 11).

У виконавчому провадженні №62315803 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенка Є.М. від 31.03.2020 року № 511 із ОСОБА_4 стягнуто 6692,56 грн., з яких на рахунок стягувача державним виконавцем Конєвим О.М. було перераховано 5933,06 грн. (а.с.12).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 31.03.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Сторони справи не надали суду примірника Угоди №С08.193.74206 від 12.01.2017, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис.

Відповідач у відзиві визнає факт того, що указаний кредитний договір не був посвідчений нотаріально, тому указана обставина відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню та є встановленою у зв`язку з відсутністю сумніву щодо достовірності цієї обставини.

У позовній заяві ОСОБА_4 посилається на те, що не визнає, що має кредитну заборгованість в сумі 44334,27 грн. Відповідач у відзиві посилається на безспірність указаної заборгованості, що за змістом відзиву підтверджується наданими приватному нотаріусу документами, яких відповідач суду не надав та також, у свою чергу, не виконав процесуальний обов`язок, визначений частиною 3 статті 12 ЦПК України, яка передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Додана до відзиву таблиця-розрахунок заборгованості, яка складена відповідачем не належним доказом розміру боргу.

Розрахунок заборгованості, на який посилається відповідач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, не є доказом складових боргу, який указаний у спірному виконавчому написів, а отже не є належним доказом існування та безспірності указаної у виконавчому написів заборгованості. Виписка по рахунку ОСОБА_4 з даними про рух коштів суду відповідачем не надана.

Отже, указана у виконавчому написі загальна сума кредитної заборгованості є спірною.

Отже, оскільки укладений між позивачем та ПАТ «Ідея Банк» договір № Z02.00503.003980354 від 29.05.2018, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, в матеріалах справи відсутні докази безпірності заборгованості, яка стягнута за оспорюваним виконавчим написом з позивачки, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису.

Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Ураховуючи викладене, позов адвоката Сумцова Є.С. в частині вимоги про визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Вирішуючи похідну позовну вимогу про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, суд виходить таких мотивів.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Як установлено судом із ОСОБА_4 були стягнуті 6692,56 грн. на підставі постанови державного виконавця Конєва О.М. від 02.09.2021, у виконавчому провадженні №62315803 з примусового виконання спірного виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенка Є.М. від 31.03.2020 року № 511, з яких на рахунок стягувача було перераховано 5933,06 грн. (а.с.12).

Оскільки у цій справі спірний виконавчий напис, за яким стягнуто з ОСОБА_4 5933,06 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала.

Указані кошти не були сплачені ОСОБА_4 добровільно, а їх стягнення відбувалось примусово, шляхом відрахування із заробітної плати на підставі виконавчого напису, визнаного в подальшому таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Посилання представника відповідача у відзиві на висновки Верховного Суду у постанові від 06.10.2021 у справі № 201/9570/18 в обґрунтування безпідставності застосування кондикції до спірних правовідносин у цій справі, оскільки правовідносини у зазначеній справі не є тотожними до обставин та предмету та підстав позову цієї справи

У разі якщо відповідач вважає, що ОСОБА_4 має заборгованість за угодою №С08.193.74206 від 12.01.2017, він не позбавлений права звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості. Оцінка законності та обґрунтованості таких вимог буде надана судом у межах розгляду відповідної цивільної справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5933,06 грн. безпідставно набутих коштів стягнутих за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., вчиненого 31.03.2020 за №511.

Відтак і похідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). За приписами частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в за дві позовні вимоги сумі 2147,20 грн. за подання позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся суми 2147,20 грн. сплаченого нею судового збору.

Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представник позивачки ОСОБА_1 в обґрунтування розміру понесених ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу подав до суду договір про надання правничої допомоги від 08.06.2023 року з Додатком № 1 (послуги оплачуються з розрахунку 1500 грн. за 1 годину, із загальною сумою гонорару за виконання доручення 10500 грн.); Акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 18.08.2023, фіскальний чек від 18.08.2023 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів на загальну суму 10500 грн.

В Акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 18.08.2023 представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів послуг, які узгоджуються з матеріалами справи (надання консультації щодо спору та підготовка позовної заяви 4 год. 00 хв. 6000 грн., підготовка адвокатського запиту для збору письмових доказів 750 грн. з розрахунку витрат часу 30 хв, представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 1500 грн., підготовка відповіді на відзив - 1500 грн. з розрахунку витраченого часу 1 год., підготовка заяви про розподіл судових витрат на суму 750 грн. з розрахунку витрат часу 30 хв).

Указані докази підтверджують факт понесення ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір 10500,00 грн.

Відповідно до статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідач подав заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в якому просив відмовити у стягненні таких витрат у повному обсязі, оскільки справа є незначної складності.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи вартість нібито наданих адвокатських послуг є необґрунтованою та має бути зменшеною до нуля гривень. Вартість витрат є явно неспівмірною зі складністю спору, не відповідає критерію реальності, що свідчить про штучне збільшення розміру вартості наданих адвокатом послуг. Вивчення та аналіз чинного законодавства, судової практики не можна віднести до правової допомоги, твердження викладені у відповіді на відзив є аналогічними тим, що викладені у позові.

Указані доводи представника відповідача суд не бере до уваги, оскільки розмір витрат позивачки на отримання професійної правничої допомоги ґрунтується на умовах укладеного з адвокатом договору про надання правничої допомоги від 13.06.2023 року, який визначає загальний розмір гонорару, і який з огляду на викладені в Акті приймання-передачі наданих послуг 18.08.2023 види правничої допомоги відповідає критерію реальності, складності справи, розумності, значенню справи для сторін з огляду на значний розмір заборгованості за кредитним договором, яка оспорюється у цій справі.

За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, понесені позивачем у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача в сумі 10500 грн.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКА Євгена Михайловича, вчинений 31.03.2020 року та зареєстрований у реєстрі за №511, про стягнення із ОСОБА_3 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІДЕЯ БАНК» заборгованості у розмірі 46234 (сорок шість тисяч двісті тридцять чотири) грн. 27 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5933 (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять три) грн. 06 коп. в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКА Євгена Михайловича, вчинений 31.03.2020 року та зареєстрований у реєстрі за №511, а також суму сплаченого нею судового збору у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. та понесені нею витрати на отримання професійної правничої допомоги в сумі 10500 (десять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 05.09.2023 року.

Сторони:

Позивач

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач

Акціонерне товариство «ІДЕЯ БАНК», , адреса місцезнаходження: вул.Валова, 11, м. Львів, 79008

Треті особи

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСТАПЕНКО Євген Михайлович,адреса: вул.Мала Житомирська, 6/5, м. Київ, 01001

Державний виконавець Тростянецького відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) КОНЄВ Олександр Миколайович, адреса: вул.Благовіщенська, 55 м.Тростянець Сумська область, 42600

Суддя М.В. Щербаченко