Справа № 496/2848/20
Провадження № 2/496/114/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря - Ткаченко В.М.,

представника позивача - Сулига С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до

відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», , місцезнаходження: 01133, Київська область, місто Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26,

вимоги позивача: про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП,

відповідачка - у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила,

представник третьої особи - у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив,

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 12400 гривень, стягнути моральну шкоду в розмірі 15000 гривень, стягнення судові витрати в розмірі 8500 гривень.

2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 лютого 2020 року в місті Біляївка, на вул. Заводській, відповідач, керуючи транспортним засобом марки «BMW 525», державний номерний знак НОМЕР_3 та рухаючись заднім ходом, не була уважною, в результаті чого допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_4 , який був припаркований на узбіччі, в насідок чого останній отримав механічні пошкодження, а власнику, позивачу по справі, були завдані матеріальні збитки. Позивач зазначає, що безпосередньо відразу після вчинення ДТП, на місці настання пригоди відповідач визнала свою вину та зобов`язалася відшкодувати у повному обсязі завдані нею збитки у добровільному порядку, на підтвердження чого відповідач власноруч склала розписку про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП від 28 лютого 2020 року. Окрім вказаної розписки на підтвердження факту настання вказаної ДТП позивач посилається на фото з місця пригоди, а також показання свідків. У зв`язку з пошкодженням завданими відповідачем, позивачем було здійснено відновлювальний ремонт належного йому транспортного засобу марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_4 , на суму у загальному розмірі 12400 гривень. Позивач звертає увагу суду, що на виконання вимог діючого законодавства, відповідальність відповідача на момент настання ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № 121125822. Окрім цього позивач зазначає, що на прохання відповідача та під зобов`язання добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, засвідчене власноручно складеною розпискою, позивач здійснив відновлювальний ремонт транспортного засобу, який відповідач оплачувати відмовилась. Таким чином, оскільки за згодою учасників ДТП поліція не викликалася, а спільне повідомлення про ДТП не складалося (Європротокол), тому у страховика не виникло обов`язку щодо виплати страхового відшкодування позивачу, а тому згідно позиції Верховного Суду України, обов`язок відшкодування заподіяної шкоди покладається безпосередньо на відповідача, як її завдавача. Разом з тим позивач зазначає, що пошкодження автомобіля в ДТП та відмова відповідача відшкодувати заподіяну шкоду в добровільному порядку, хоча відповідач і добровільно взяла на себе цей обов`язок, на підтвердження чого власноручно склала розписку, завдало позивачу сильних душевних страждань та негативно вплинуло на його морально-емоційний стан та його самопочуття. Внаслідок пошкодження автомобіля та заперечення відповідачкою факту ДТП позивач втратив стан спокою. Вказані події негативно вплинули не лише на життя позивача, а й на життя всієї його родини, оскільки позивач був вимушений відмовитися від запланованих поїздок, зокрема сімейних поїздок на відпочинок. Таким чином позивач вважає, що моральна шкода, завдана протиправними діями відповідача, за внутрішнім переконанням позивача, з урахуванням принципів розумності і справедливості, має бути відшкодована у розмірі 15000 гривень. Окрім цього позивач зазначає, що ним вживалися заходи досудового врегулювання, а саме позивач неодноразово спілкувався з відповідачем з приводу добровільного відшкодування завданих збитків через усі відомі позивачу контактні дані відповідача, останній була надіслана претензія від 10 квітня 2020 року про відшкодування шкоди, завданої ДТП у добровільному порядку, проте вказана претензія виконана не була. Також позивач зазначає, що він поніс судові витрати на оплату правової допомоги у зв`язку із розглядом справи в розмірі 8500 гривень. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

3. Відповідач надала до суду відзив на позов згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог. У своєму відзиві відповідач посилалася на те що позовна заява подана представником позивача, який фактично не керував автомобілем марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_4 , однак посилається на покази свідка - ОСОБА_3 , який, навпаки, керував зазначеним транспортним засобом та є заінтересованою особою. Також відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, що саме відповідач допустила зіткнення транспортних засобів, що таке зіткнення відбулося саме на вулиці Заводська в м. Біляївка Одеської області, в позовній заяві не зазначено номер будинку, біля якого нібито відбулася подія, що вказані в позові механічні пошкодження дійсно були отримані, дійсно мали місце, дійсно спричинені саме з боку ОСОБА_2 . Окрім цього відповідач повідомляє, що ознайомившись із додатками до позову, зазначив, що жодні фото, що дійсно підтверджували б зазначені позивачем обставини - відсутні, а саме на доданих до позову фото міститься зображення лише автомобіля білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , без видимих технічних пошкоджень кузов, і жодних фото з місця ДТП, де було б зображення автомобіля позивача, із наявними технічними пошкодженнями, немає. Відповідач зазначає, що виклик свідків для дачі показань, свідчить про намір представника позивача ввести суд в оману, разом з тим, що вони не підписували схему дорожньо-транспортної пригоди від 01 квітня 2020 року, не надавали жодних письмових пояснень щодо вказаної пригоди де було б зазначено про те, свідками чого конкретно вони стали та чи дійсно були безпосередньо біля транспортних засобів під час їх ймовірного зіткнення. Також відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження неодноразового спілкування позивача з відповідачем з приводу добровільного відшкодування завданих збитків, а також відправлення позивачем та отримання відповідачем претензії. Щодо твердження позивача стосовно відновлювального ремонту за рахунок позивача під зобов`язання відповідача відшкодувати та її прохання, відповідач зазначає, що ніякого прохання з її сторони не було та ніяких дозволів на будь-що вона не надавала. На додачу відповідач вказує, що позивачем не було проведено експертне авто-товарознавче дослідження, а тому залишається незрозумілим, яким чином представник позивача дійшов висновку, що матеріальні збитки становлять саме 12400 гривень, оскільки без проведення такого дослідження неможливо з`ясувати ступінь пошкоджень, які нібито були спричинені відповідачем, а також неможливо з`ясувати, що пошкодження двері сталося внаслідок зіткнення саме з автомобілем марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_3 , та саме під керуванням відповідача. Окрім цього відповідач зазначає, що їй достеменно не відомо, чи були, до моменту зіткнення, ліві передні двері автомобіля позивача у цілісному стані, чи ні, а також де перебував автомобіль позивача у період з 28 лютого 2020 року по 19 березня 2020 року. Разом з цим відповідач критично ставиться до акту виконаних робіт та рахунку-фактури, складеного ФОП ОСОБА_4 оскільки не зазначено, чи має останній сертифікат суб`єкта оціночної діяльності та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та з зазначених документів не вбачається який саме автомобіль ремонтувався, а також коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, станом на момент зазначеної ДТП. Також немає жодного рішення та постанови суду, які б набрали законної сили та встановлювали винуватість відповідача у здійсненні ДТП, про яку йдеться у позові та вчиненні адміністративного правопорушення. Огляд транспортного засобу не було проведено безпосередньо після ДТП, а тому, на думку відповідача, даний огляд не може бути достовірним, до того ж відповідач не була присутня під час огляду транспортного засобу. Відповідач зазначає, що з фото, яке є додатком до позовної заяви, неможливо ідентифікувати автомобіль, який знаходиться у невідомому приміщені. Жодної фототаблиці із фіксацією механічних пошкоджень представником позивача не надано. Окрім цього, відповідно до Відомостей про дорожньо-транспортну пригоду яка була складена 01 квітня 2020 року (через 1 місяць та 4 дні після події), чітко вбачається, що дата ДТП - 28 лютого 2020 року, а час - 12:49 год, учасники - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка на час складання Відомостей присутня не була та не могла викласти свою позицію щодо викладених в ній обставин та відсутні підписи осіб, який позивач зазначає в якості свідків. Також відповідач звертає увагу суду на розбіжності, а саме в розписці та документах, виданих ФОП ОСОБА_4 , вказаний державний номерний знак « НОМЕР_4 », а в схемі ДТП від 01 квітня 2020 року, складеній особисто ОСОБА_3 зазначається « НОМЕР_5 ». Щодо стягнення моральної шкоди за отримані сильні душевні страждання, які негативно вплинули на морально-емоційний стан позивача та його самопочуття, відповідач зазначила, що позивачем не надано жодних документів, які свідчили б про звернення позивача до медичних закладів, психологів, інших медичних спеціалістів через погіршення його психо-емоційного стану.

4. Представник позивача надав до суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначив, що вина відповідача у зіткненні автомобілів, внаслідок чого належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження, підтверджується складеною відповідачем власноручно написаною розпискою від 28 лютого 2020 року, згідно якої вона визнала факт настання ДТП, зокрема детально вказала обставини пригоди, свої паспортні дані, а також визнала свою вину і зобов`язалася в повному обсязі сплатити вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача марки «Hyundai Accent», державний номерний знак НОМЕР_4 . Також факт настання ДТП та його обставини підтверджуються фото з місця ДТП на яких, в тому числі, зафіксована відповідач разом із своїм пошкодженим транспортним засобом та даними геолокації, а також пошкодження автомобіля позивача внаслідок ДТП, які за своїми зовнішніми ознаками і характером чітко відповідають згаданій схемі ДТП від 01 квітня 2020 року. Щодо авто-товарознавчої експертизи позивач зазначив, що звіт є попереднім оціночним документом, необхідним для розрахунку страхового відшкодування, а реальним підтвердженням витрат позивача на відновлення транспортного засобу є рахунки, акти виконаних робіт та платіжні документи, що узгоджується з позицією КГС у складі Верховного Суду, викладеною в Постанові від 16 липня 2018 року, Справа № 924/675/17. Стосовно коефіцієнту фізичного зносу до вартості запчастин позивач зазначає, що це є некоректним адже це застосовується для розрахунку розміру страхового відшкодування постраждалій особі страховиком. Що стосується відсутності рішення або постанови суду про визнання винною та притягнення до адміністративної відповідальності відповідача за скоєння означеної ДТП, представник позивача посилається на Постанову Верхового Суду від 06 березня 2019 року, Справа № 361/8546/19, де зазначається, що не притягнення особи до адміністративної відповідальності не має наслідком відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності останнього. Щодо твердження відповідача стосовно необґрунтованості стягнення моральної шкоди представник позивача посилається на Постанову Верхового Суду по справі № 761/14285/16-ц від 22 квітня 2019 року, якою було встановлено наступне: «участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставним». Разом з тим представник позивача вказує на те, що відповідач вчинила не просто неправомірно, а і аморально, позаяк під запевнення останньої в тому, що вона добровільно відшкодує завдану шкоду в строки, що не перевищують тиждень з дати настання ДТП, ОСОБА_3 не став викликати органи Національної поліції задля фіксації пригоди, в результаті чого позивач не тільки не отримав від відповідача належного відшкодування збитків, а і позбавився права на отримання страхового відшкодування оскільки страховик виплачує страхове відшкодування на підставі протоколу складеного працівниками органів Національної поліції, або на підставі спільного повідомлення про ДТП «Європротокол». Стосовно розбіжностей в документах щодо державного номерного знаку, належного позивачу транспортного засобу, представник позивача пояснив, що була допущена описка (помилка) та в рахунку-фактурі, акті виконаних робіт та в власноручно написаній відповідачем розписці державний номерний знак пошкодженого автомобіля позивача зазначено вірно.

5. Представником відповідача було надано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву в якому він зазначає, що підтримує обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву та не вбачає обґрунтованих підстав для зміни своєї правової позиції та просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

6. В позовній заяві та прохальній її частині представник позивача клопотав про виклик та допит свідків. (а.с. 7-8)

7. Представником позивача надавалося клопотання про долучення доказів до матеріалів справи з додатком. (а.с. 80-82)

8. Представник відповідача надав до суду клопотання про допит свідка. (а.с. 89, 94, 95)

9. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги та відмовився від допиту свідків у зв`язку з неможливість забезпечити їх явку до суду і тривалим розглядом справи.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

10. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 липня 2020 року, цивільну справу № 496/2848/20, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. (а.с. 43)

11. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 23 липня 2020 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. (а.с. 45)

12. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 30 вересня 2021 року підготовче судове засідання було закрито, справу призначено до розгляду по суті на 02 лютого 2022 року на 10:00 годину з урахуванням навантаження судді, а також задоволено клопотання представників позивача та відповідача щодо виклику свідків.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

13. Судом встановлено, що 28 лютого 2020 року відповідачкою власноручно було написано розписку в якій зазначено, що вона визнає свою вину за скоєння дорожньо-транспортної пригоди на вул. Заводській, буд. 34, та бере на себе зобов`язання відшкодувати шкоду в повній вартості протягом тижня. (а.с. 11)

14. До зазначеної розписки були долучені фото-світлини транспортного засобу марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_3 , на одній з яких вбачається пошкодження заднього бамперу з лівої сторони, (а.с. 13) а також фото-світлини паспорта та посвідчення водія виданих на ім`я відповідача. (а.с. 15, 16)

15. ОСОБА_3 , іншим учасником ДТП, 01 квітня 2020 року було складено Відомості про дорожньо-транспортну пригоду та Схему дорожньо-транспортної пригоди, на якій зазначено місце розташування транспортного засобу ОСОБА_1 , за кермом якої був ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , в момент події. (а.с. 18-19)

16. З рахунку-фактури № GAS-4512 від 03 березня 2020 року, виданого ФОП ОСОБА_4 , вбачається, що позивачу були запропоновані послуги по придбанню запчастин на ремонт та ремонт лівої передньої двері транспортного засобу марки «Hyundai», моделі «Accent», державний номер НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_6 , та на суму 12400 гривень, на які він погодився поставивши свій підпис на рахунку-фактура в графі «Замовник». (а.с. 20)

17. 19 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_4 (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) був проведений розрахунок за виконанні роботи по ремонту передньої лівої двері транспортного засобу марки «Hyundai», моделі «Accent», державний номер НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_6 , та на суму 12400 гривень, що підтверджується актом виконаних робіт № GAS - 4512 від 19 березня 2020 року з підписами сторін та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 18 від 19 березня 2020 року. (а.с. 21, 22)

19. З Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АВ № 829878, вбачається що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований 29 серпня 2013 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, номер запису 2 108208. (а.с. 23)

20. Головним видом діяльності ФОП ОСОБА_4 , станом на 06 вересня 2013 року, є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (код КВЕД 45.20), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АГ № 226758. (а.с. 24-26)

21. Станом на 03 жовтня 2019 року ФОП ОСОБА_4 є платником податків за спрощеною системою оподаткування та займається господарською діяльністю таких видів: код згідно КВЕД-45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; код згідно КВЕД-47.99 - інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; код згідно КВЕД-47.52 - роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 47.19 - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; код згідно КВЕД-45.31 - оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; код згідно КВЕД-47.91 - роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; код згідно КВЕД-45.32 - роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку № 825. (а.с. 27)

22. Представником позивача - адвокатом Конюшко Д.Б. 10 квітня 2020 року за вих. № 10/04-01/К було складено до відповідача претензію про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП на суму 12400 гривень, з пропозицією у добровільному порядку у строки до 30 квітня 2020 року відшкодувати завдану її діями шкоду з зазначенням банківських реквізитів ОСОБА_1 (а.с. 28-29)

23. Згідно інформації з офіційного сайту МТСБУ - https://mtsbu.ua, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «BMW525», державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_8 , застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», яке є діючим членом МТСБУ, поліс № 121125822. (а.с. 30)

24. ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «HYUNDAI» моделі «ACCENT», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 . (а.с. 31)

25. Між ОСОБА_1 та адвокатом Конюшко Д.Б. 27 березня 2020 року було укладено договір № 44/03/20-ЮП/ІL про надання правової допомоги. (а.с. 36-37)

26. На підтвердження виконання умов договору про надання правової допомоги представником позивача, до матеріалів позовної заяви, долучено копію акту виконаних робіт № 1 від 03 липня 2020 року, згідно якого адвокат виконав, а замовник прийняв та оплатив юридичні послуги на суму 8500 гривень. (а.с. 39)

27. Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 24 лютого 2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» листом від 13 травня 2021 року відмовило йому в виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням 28 лютого 2020 року, внаслідок ДТП, автомобіля марки «HYUNDAI», державний номерний знак НОМЕР_4 , з автомобілем марки «BMW525», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , цивільно-правову відповідальність якої застраховано в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 121125822, в зв`язку з тим, що в порушення п. 33.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», автомобіль позивача був повністю відновлений, що не дає змогу представнику страховика (працівник, аварійний комісар або експерт) визначити розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «HYUNDAI», державний номерний знак НОМЕР_4 . (а.с. 82)

V. Оцінка Суду.

29. Стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, ч. 1 якої передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

30. Встановлені у ст. 1166 ЦК України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, що входять до глави 82 ЦК тією мірою, в якій їх не змінюють спеціальні правила, передбачені окремими статтями цієї глави. Названі умови разом із фактом заподіяння шкоди є підставами й юридичної відповідальності, вони утворюють одночасно і склад правопорушення.

31. Cпір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами ст. 1188 ЦПК України. За п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

31. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

32. Відповідно до розписки відповідача від 28 лютого 2020 року, копія якої надано представником позивача та долучена судом до матеріалів справи, відповідачка зобов`язалася відшкодувати ОСОБА_5 витрати на ремонт передньої лівої двері автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», реєстраційний номер НОМЕР_10 , який пошкоджений внаслідок наїзду її автомобілем.

33. Також судом встановлено, що 03 березня 2020 року позивач, з метою ремонту, звернувся до ФОП « ОСОБА_4 ». Відповідно до Рахунку-Фактури № GAS-4512 від 03 березня 2020 року перелік результатів оцінки пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_4 : двері передні ліві р/с - 500,00 гривень; двері передні ліві с/у - 400,00 гривень; заміна молдінга двері - 500,00 гривень; ремонт двері передньої лівої - 7000,00 гривень; фарбування двері передньої лівої - 4000,00 гривень.

34. 24 лютого 2021 року позивач надіслав на адресу Страхової компанії заяву з проханням здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 28 лютого 2020 року. У відповідь на цю заяву, Страхова компанія направила позивачу Листа від 13 травня 2021 року, в якому зазначалося, що на вимогу експерта надати автомобіль на огляду, останньому було відмовлено та повідомлено, що транспортний засіб повністю відновлено та надаватися для огляду не буде та із врахуванням зазначеного та, керуючись п. 37.1.3. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

35. Відповідно до п. 10.9. Правил дорожнього руху під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Отже, вказана позивачем пригода підпадає під ознаки порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.9. ПДР.

36. Відповідно до п.п. д) п. 2.10 ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

37. Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна передбачено ст. 124 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу у відповідному розмірі. При цьому, згідно примітки цієї статті, особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

38. Також, за п. 5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до ст. 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення. Крім цього, поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачені ст. 124 КУпАП.

39. За п. 33.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі оформлення працівниками відповідних підрозділів Національної поліції відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.

40. Відповідно до ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст. 124 КУпАП.

41. Статтею 280 КУпАП передбачено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

42. Отже, за викладених обставин, суддя відповідного суду розглядає справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст. 124 КУпАП та встановлює обставини, передбачені ст. 280 КУпАП. В той же час, ст. 33 Закону передбачено дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Так, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди (п.п. 33.1.1. п 33.1. ст. 33 Закону).

43. Разом з тим, відповідно до п. 33.2. ст. 33 Закону, який кореспондується з п. 2.11 ПДР, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. При цьому, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

44. Отже, враховуючи вище викладені обставини та вимоги чинного законодавства, водії транспортних засобів при настанні ДТП повинні були оформити дану пригоду одним із встановлених законодавством випадків, або шляхом повідомлення працівників національної поліції України або складенням на місці пригоди повідомлення про настання ДТП (європротокол), в разі якщо у обох водіїв є поліси і сума збитків не перевищує 50000 гривень. Однак, водії не виконали законодавчо визначених вимог, на місце пригоди поліцію не викликали, яка б зафіксувала учасників ДТП та пошкодження транспортних засобів, внаслідок чого, склала відповідні адміністративні матеріали щодо притягнення винної у скоєнні ДТП особи до відповідальності, а також, не скористались своїм правом для складення спільного повідомлення про ДТП (європротокол), в якому, також, зафіксували б обставини пригоди та пошкодження автомобілів.

45. Крім того, п. 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Разом з тим судом встановлено, що позивач повідомив про настання ДТП, направивши Страховій компанії заяву про страхове відшкодування від 24 лютого 2021 року, тобто, з порушенням законодавчо визначеного строку для подання відповідної заяви.

46. Також, за п. 33.3. ст. 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (абз. 2 п. 33.3. ст. 33 Закону). Тобто, позивачем не виконано обов`язку, передбаченого п. 33.3 ст. 33 Закону, а саме, не збережено пошкоджене майно у такому стані, в якому воно знаходилось після ДТП до тих пір, поки його не огляне представник чи експерт Страхової компанії. Доказів того, що уповноважений представник не прибув до місцезнаходження пошкодженого автомобіля протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про ДТП, як то передбачено абз. 2 п. 33.3. ст. 33 Закону, суду не надано.

47. За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача та представника відповідача, що рахунок-фактура № GAS-4512 від 03 березня 2020 року, наданий стороною позивача не є належним доказом у справі, оскільки, неможливо перевірити чи всі пошкодження відносяться до даної ДТП, адже, як вже встановлено судом, сторони не оформили дану ДТП належним чином, як того вимагає Закон, не викликали поліцію на місце пригоди яка б зафіксувала учасників та пошкодження та склала відповідний протокол про адміністративне правопорушення та притягнення винної особи до відповідальності та не скористатись, правом, передбаченим п. 33.2. ст. 33 Закону.

48. Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «СК «Альфа Гарант» правомірно прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що повідомило позивача листом від 13 травня 2021 року.

49. При цьому, слід звернути увагу, що ВП ВС у Постанові від 14 грудня 2021 року № 147/66/17 відступила від правового висновку ВСУ (зокрема, постанова ВСУ від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15) щодо абсолютності права потерпілого в ДТП на відшкодування шкоди її заподіювачем, визначивши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених законом випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). При добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що вона вжила розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, а річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

50. Стаття 1166 ЦК України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, ч. 1 якої передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Встановлені у ст. 1166 ЦК України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, що входять до глави 82 ЦК тією мірою, в якій їх не змінюють спеціальні правила, передбачені окремими статтями цієї глави. Названі умови разом із фактом заподіянням шкоди є підставами й юридичної відповідальності, вони утворюють одночасно і склад правопорушення.

51. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

52. За п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

52. Разом з цим, за ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

53. Відповідно до ст. 6 зазначеного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до Закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

54. Під час розгляду цивільної справи № 686/1914/16-ц (Постанова від 24.06.2020 р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

55. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

56. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди, вина особи цивільно-правову відповідальність якої застраховано має бути доведена та встановлена. Крім того, на підтвердження вимог до відповідача позивачем надана копія розписки від 28 лютого 2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 здійснила наїзд заднім ходом на автомобіль позивача та зобов`язався відшкодувати витрати на ремонт передньої лівої двері автомобіля.

57. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

58. З огляду на зазначені положення ст. 509 ЦК України та з урахуванням приписів ст.ст. 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України позадоговірне, деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Проте, у розписці не зазначена дата ДТП, не узгоджено та не зазначено суму такого відшкодування, а також, не зазначена повна адреса цієї події, відтак, зазначені в розписці обставини не можуть слугувати достатніми доказами на підтвердження зобов`язання відповідача перед позивачем.

59. Окрім цього суд не може брати до уваги фотосвітлини, які є додатком до позовної заявки, як належний достатній та допустимий доказ, оскільки на фото (а.с. 12-14) зображено лише автомобіль відповідача, а на фото (а.с. 17) зображено частину автомобіля, а саме ліві передні двері автомобіля, який знаходиться в невідомому приміщені, в невідомий проміжок часу та який неможливо ідентифікувати, що позбавляє суд надати оцінку доказам які є суперечливими.

60. При цьому, за ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

61. Між тим, слід звернути увагу що, відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

62. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

63. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

64. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

65. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

66. Як зазначив Верховний Суд за результатами огляду вивчення судової практики вирішення спорів, що виникли з договорів страхування від 01.07.2019 р., принцип запровадженням законодавцем інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який з метою забезпечення відшкодування, заподіяної життю шкоди, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобі на території України передбачає не безумовний обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування, а пов`язує його лише з належним виконанням усіма учасниками таких правовідносин покладених на них обов`язків.

67. Таким чином, з огляду на викладене вище, виходячи із фактичних обставин справи, умов чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач не виконав законодавчо покладених обов`язків, які є підставою для виплати страхового відшкодування, не надав суду доказів, які беззаперечно свідчать щодо обов`язку відповідача здійснити виплату на ремонт автомобіля позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

68. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову не підлягає стягненню з відповідача судові витрати, понесені при розгляді справи.

Керуючись ст. ст. 11, 22, 1166-1168, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-79, 81, 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

2. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Повний текст рішення складено 05 вересня 2023 року.

Суддя О.П. Портна