Справа №: 343/1538/23
Провадження №: 2/0343/442/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2023 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано - Франкiвської областi в складi:
головуючого судді - Андрусіва І.М.,
з участю: секретаря судового засідання - Максимович В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано - Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 343/1538/23 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
І. Стислий виклад позицій сторін:
представник позивача ТзОВ "Фінфорс" звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь:
- суму боргу за кредитним договором "1877252-А" від 05.10.2022 в розмірі 22 027,10 грн.;
- 2 684 грн сплаченого судового збору;
- 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги мотивує тим, що 05.10.2022 між ТзОВ "СС Лоун" та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи на підставі правил надання коштів в кредит було укладено електронний кредитний договір "1877252-А". Правила надання коштів у кредит ТзОВ "СС Лоун" затверджені наказом товариства №2508-1 від 25.08.2022 та розміщені у вільному доступі на веб - сайті товариства і будь - яка особа, яка бажає отримати кредит, в тому числі і відповідач, мали можливість ознайомитися з цими правилами. Загальний розмір наданого відповідачу кредиту становив 11 500 грн. Строк кредитування з 05.10.2022 по 29.10.2022. Згідно із умовами договору, позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,796% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
ТзОВ "СС Лоун" виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором та надало останньому кредит в розмірі 11 500 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. У встановлений термін, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав та не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку із чим кредитний договір було автопролонговано і строк користування кредитом було продовжено на 90 днів, тобто до 27.01.2023. Однак і у встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту відповідач не виконав свої боргові зобов`язання, у зв`язку із чим в останнього виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 11 500 грн - тіло кредиту та 10 527,10 грн - нараховані проценти.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором не погашає, проценти за користування кредитом не сплачує, заборгованість складає 22 027,10 грн., з яких: 11 500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 527,10 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.
Представник позивача ТзОВ "Фінфорс" - адвокат Гурський Г.Ю. у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату і час судового засідання був повідомленим у встановленому законом порядку. Безпосередньо із позовом подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, що у відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України є його правом, у якому просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату і час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 92), причин неявки не повідомив, відзив на позов не подав. 05.09.2023 через канцелярію суду представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кажук В.Б. подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі.
Спір між сторонами не вирішений.
ІІ. Процесуальні дії у справі:
ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Разом з позовною заявою представником позивача до суду подано клопотання, в якому він просить розгляд справи проводити без його участі та про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення в справі (а.с. 82).
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомленим про розгляд даної справи у встановленому законом порядку.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності.
Ухвалою суду від 05.09.2023 постановлено провести заочний розгляд даної справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомленим про місце, дату і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
05 жовтня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю "СС Лоун" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір "1877252-А" (а.с. 47-57), відповідно до якого, товариство зобов`язується надати останньому в користування грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Кредит видається в безготівковій формі, шляхом зарахування суми кредиту за реквізитами платіжної картки/розрахункового рахунку, вказані відповідачем. Тип кредиту - кредит. Процентна ставка - фіксована. Загальна сума кредиту 11 500 грн. Строк кредиту з 05.10.2022 по 29.10.2022 включно. Дата нарахування кредиту - 05.10.2022. Дата повернення кредиту - 29.10.2022. За користування кредитом відповідач сплачує проценти за такими ставками: з 05.10.2022 по 29.10.2022 - за акційною процентною ставкою у розмірі 0,796% від суми кредиту за кожний день користування. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 1480,19%. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме - за період з дати надання кредиту і до дати його повернення (включно). Загальна вартість кредиту становить 13 788,50 грн. Даним договором встановлено порядок видачі (надання) кредиту, порядок нарахування процентів та порядок продовження строку користування кредитом, автопролонгація. Договір підписано електронним підписом ОСОБА_1 . У Договорі зазначено паспортні дані відповідача ОСОБА_1 , РНОКПП, місце проживання, номер електронного платіжного засобу - НОМЕР_1 .
Угодою до кредитного договору №1877252-А від 05.10.2022 (а.с. 58) передбачено, що строк кредиту з урахуванням автопролонгації становить з 30.10.2022 по 27.01.2023. Дата повернення кредиту - 27.01.2023. За користування кредитом в період автопролонгації позичальник сплачує проценти за процентною ставкою, що діяла в останній день строку кредиту в розмірі 0,796% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 701,17%. Загальна вартість кредиту становить 22 027,10 грн. Дана угода є невід`ємною частиною договору. Угода підписана електронним підписом ОСОБА_1 .
Те, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 11 500 грн на картковий рахунок НОМЕР_1 підтверджується копією довідки сервісу "СС РАУ" від 05.10.2022 (а.с. 66).
З довідки ТзОВ "СС Лоун" вих. №15/02-С від 15.02.2023 (а.с. 61) встановлено ,що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором "1877252-А" від 05.10.2022 станом на 15.02.2023 становить 22 027,10 грн., з яких: 11 500 грн сума виданого кредиту, 10 527 грн проценти за користування кредитом.
Відповідач ОСОБА_1 був письмово повідомленим про заміну кредитора у зобов`язанні (а.с.75 ).
Відповідно до довідки ТзОВ "Фінфорс" про стан заборгованості вих. №26/06-Ф від 26.06.2023 (а.с. 76), заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором "1877252-А" від 05.10.2022 становить 22 027,10 грн.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору надання кредиту, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
ІV. Оцінка суду:
суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України, зокрема, як передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Стаття 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 даного Закону, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стеттею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, відповідач ОСОБА_1 у електронній формі уклав кредитний договір "1877252-А", підписавши його електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора, та 05.10.2022 отримав кредитні кошти у розмірі 11 500 грн., шляхом перерахування їх на картку НОМЕР_1 .
Станом на 15.02.2023 заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ТзОВ "СС Лоун" становила 22 027,10 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як встановлено ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 2 ст. 615 ЦК України).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
З урахуванням викладеного, даючи оцінку вказаному вище розрахунку заборгованості за кредитним договором, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами на визначених у договорі умовах з порушенням визначених строків, позивач підтвердив своє право вимоги на вказану заборгованість, суд приходить висновку, що позовна вимога про стягнення боргу за кредитним договором підлягає задоволенню.
V. Розподіл судових витрат між сторонами:
питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
До судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2 684 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3236 від 16.06.2023 (а.с. 6) та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 86).
Оскільки суд прийшов висновку про задоволення позову, то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір в розмірі 2 684 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо витрат, понесених за надання професійної правничої допомоги, суд вважає за потрібне зазначити таке.
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, відповідно до додатку до договору про надання правової допомоги від 20.02.2023 (а.с. 77) позивач по даній справі поніс такі витрати в загальному розмірі 7 000 грн.
Представник відповідача адвокат Кажук В.Б. подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому зазначив, що витрати в розмірі 7 000 грн є неспівмірними із складністю даної справи, адже підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, справа не є складною. Більше того, відповідач ОСОБА_1 на даний час перебуває у лавах ЗСУ. А тому, вважає, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу можливе в розмірі 2 000 грн.
Таким чином, беручи до уваги наявність клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, враховуючи принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, виходячи з об`єму виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, є незначної складності, оскільки практика розгляду даної категорії справ є усталеною, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.
На підставі вищевикладеного, ст. 3, 509, 526, 527, 610, 626, 627, 628, 1050, 1054, ЦК України, ст. 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 12, 81, 141, 211, 247 ЦПК України та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд
позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" суму боргу за кредитним договором "1877252-А" від 05.10.2022 в розмірі 22 027 (двадцять дві тисячі двадцять сім) гривень 10 копійок та 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні понесених витрат на сплату судового збору, а також 2 000 (дві тисячі) гривень понесених витрат на правову допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано - Франківської області за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя Долинського районного суду І.М.Андрусів