Справа №345/3493/23
Провадження № 2/345/967/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2023 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що на розгляді Калуського міськрайонного суду знаходилось кримінальне провадження № 345/3362/18 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, в межах якого ОСОБА_1 визнано потерпілою. 16.05.2023 року кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності. Позивач зазначає, що кримінальне провадження було закрито за нереабілітуючими підставами, тому ОСОБА_2 не звільнена від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Позивач зазначає, що кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин, які встановлені в ухвалі від 16.05.2023 року по кримінальній справі № 345/3362/18: 06.11.2014 року біля 20.45 год. ОСОБА_2 разом з своїм чоловіком ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4 прийшли в будинок АДРЕСА_1 , де проживала ОСОБА_1 . На веранді вказаного будинку між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник словесний конфлікт, в ході якого на ґрунті неприязних відносин обвинувачена умисно нанесла потерпілій декілька ударів руками в ділянку грудної клітки та поваливши її на підлогу, нанесла ногами кілька ударів в ділянку правого стегна та грудної клітки. Внаслідок умисних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №18 від 12.03.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвело до тривалого розладу здоров`я.

Крім того, в позовній заяві зазначено, що своїми діями відповідачка спричинила їй значну моральну шкоду. ОСОБА_2 проникла на подвір`я, увірвалась до будинку, де позивач проживала разом з хворим чоловіком. ОСОБА_1 перенесла сильний переляк, страждання, фізичний біль, відчувала страх за своє життя, так як відповідачка значною силою наносила удари. Відповідачка ображала, обзивала ОСОБА_1 , принижувала честь та гідність, побила, завдала ударів в ділянку грудної клітки, застосовуючи грубу фізичну силу, повалила ОСОБА_1 на підлогу, де завдала ударів в ділянку правого стегна та грудної клітки зліва. З даного приводу позивач зверталася за медичною допомогою. Перенесені стреси в подальшому негативно вплинули на стан здоров`я ОСОБА_1 , вона стала інвалідом 1 групи. Крім того моральна шкода виразилась в штучному затягуванні справи ОСОБА_2 .

Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінила у розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою суду від 28.07.2023 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

25.08.2023 відповідачем було подано відзив на позов, в якому зазначає, що твердження позивача щодо характеру та розміру моральної шкоди є надуманим, необґрунтованим, та не підтверджується відповідними доказами. ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_1 була ініціатором конфлікту. Конфлікт відбувався в родинному будинку сім`ї, який належав дядьку ОСОБА_5 ОСОБА_6 . Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 чудово себе почувала всі наступні дня після конфлікту (06-09.11.2014 року), так як за медичною допомогою не зверталася. По медичну допомогу звернулася лише 10.11.2014 і належного освідування у лікарів не провела. Позивачка жодного дня не перебувала ні на стаціонарному, ні на амбулаторному лікуванні, заяву в поліцію не писала, а діагноз перелом ребра підтверджено лише висновком експертизи від 12.03.2016. При цьому, ОСОБА_1 було приховано від органів слідства, що в червні 2014 року вона травмувалася. Крім того, 21.11.2014 ОСОБА_1 виїхала закордон. Відповідач зазначає, що позивач не надала підтвердження своєї інвалідності. Вважає, що обставини справи свідчать про сумнівність отримання ОСОБА_1 середнього ступеню важкості тілесних ушкоджень саме в ході їх конфлікту, та вважає, що позивач не зазнала значної моральної шкоди. Відповідач просить врахувати, що вона хворіє, отримує мінімальну пенсію, тому просить суд в задоволенні позову частково відмовити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 1000,00 грн. (а.с.32-33).

30.08.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що вона не була ініціатором конфлікту, а саме ОСОБА_2 увірвалася в її будинок і нанесла їй тілесні ушкодження. Зазначає, що будинок не є родинним, а власністю ОСОБА_7 . Позивач вказує, що особисто написала заяву в поліцію 06.11.2014. ОСОБА_8 зазначає, що травма руки, отримана нею в червні 2014 року, не має відношення до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які нанесла відповідачка 06.11.2014 року. Вказує, що через 15 днів виїхала закордон, де проходила лікування (а.с.32-33).

30.08.2023 відповідачем подано суду документи на підтвердження її стану здоров`я та доходів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Ст.ст. 11, 16 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що слідує із ч.1 ст. 77 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.05.2023 по справі № 345/3362/18 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності (а.с.10).

Даною ухвалою встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин: 06.11.2014 року біля 20.45 год. ОСОБА_2 разом з своїм чоловіком ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4 прийшли в будинок АДРЕСА_1 , де проживала ОСОБА_1 . На веранді вказаного будинку між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник словесний конфлікт, в ході якого на ґрунті неприязних відносин обвинувачена умисно нанесла потерпілій декілька ударів руками в ділянку грудної клітки та поваливши її на підлогу, нанесла ногами кілька ударів в ділянку правого стегна та грудної клітки. Внаслідок умисних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №18 від 12.03.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвело до тривалого розладу здоров`я (а.с.10).

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.ч.1-2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, судам слід звернути увагу на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Відповідно до п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може

полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Як вказано в ч.3 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч.5 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про те, що неправомірними діями ОСОБА_2 дійсно була така шкода завдана ОСОБА_1 . Моральна шкода полягала в перенесенні ОСОБА_1 негативних переживань, спогадів, тривоги, переляку, страху за своє життя, страждань. Після отримання тілесних ушкоджень вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, безсоння. ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, які призвели до тривалого розладу здоров`я, а також тривалого лікування.

Водночас, суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 , що завдані ОСОБА_2 тілесні ушкодження призвели до інвалідності ОСОБА_1 , оскільки в неї згідно висновку експерта (а.с.14) були захворювання, не пов`язані з травмою, а також позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок вищезазначених подій кримінального правопорушення та настання інвалідності.

Також суд не бере до уваги твердження ОСОБА_2 про сумнівність отримання ОСОБА_9 середнього ступеню важкості тілесних ушкоджень саме в ході їх конфлікту, оскільки даний факт встановлений ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.05.2023 по справі № 345/3362/18 (а.с.10-11).

Визначаючи розмір морального відшкодування, суд приймає до уваги фактичні обставини справи, враховує характер, тривалість і глибину душевних страждань позивачки та її вік, моральних страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, ступінь вини ОСОБА_2 та її стан здоров`я, матеріальне і сімейне становище, виходячи з вимог розумності, справедливості та вищеописаних обставин, вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є підставною, однак підлягає до часткового задоволення в розмірі 20000,00 гривень. Такий розмір не буде надмірним для відповідача, яка є пенсіонеркою, хворіє рядом хвороб, відповідатиме її поведінці, та кореспондуватиме глибині та силі страждань, які зазнала позивач у зв`язку з порушенням її прав. В решті суми позовних вимог слід відмовити, оскільки вона не відповідає спричиненій шкоді та наслідкам, що настали. А відтак, позов підлягає до часткового задоволення.

Щодо понесених витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Згідно ст.133 ЦПК, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 141 ЦПК, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Зубарєвою Л.Б. було укладено угоду про надання правничої допомоги від 21.07.2023 (а.с.36). Відповідно до акту наданих послуг від 30.08.2023, адвокат надала ОСОБА_1 послуги з правової допомоги в сумі 6000,00 грн. (а.с.37). Оплата даної суми підтверджується квитанцією (а.с.38).

У зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 2 400,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,00 грн.

На підставі наведеного та ст. 16, 22, 23, 1167, 1168 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 77, 78, 81, 141, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_3 , 20 000,00 грн. моральної шкоди, спричиненої вчиненням кримінального правопорушення, 2 400,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1073,00 грн. на користь держави (на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106).

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 вересня 2023 року.

Головуючий