_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/292/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Коваленко О.Б.

за участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Київський відділ ДРАЦС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), про оспорювання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа Київський відділ ДРАЦС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), про оспорювання батьківства.

Позивач посилається на те, що 20 серпня 2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 20 серпня 2020 року НОМЕР_1 .

Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - ОСОБА_4 , дружині - ОСОБА_4 .

Від шлюбу є неповнолітня дитина: ОСОБА_5 , що підтверджує свідоцтвом про народження від 24 вересня 2020 року НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 було записано батьком дитини.

Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини.

З початку знайомства вони декілька разів зустрічались в м. Одесі та у м. Києві. Зустрічі здійснювались у вихідні дні. Спільно вони не мешкали та не мали спільного побуту.

ОСОБА_2 у період 2019 - 2021 року перебувала постійно в м. Одесі. Між ними постійно були сварки та непорозуміння. Відповідачка за період 2019 - 2021 року 5-7 разів приїжджала до позивача у м. Київ.

У лютому 2020 року ОСОБА_2 зателефонувала ОСОБА_1 з м. Одеси та повідомила, що вона завагітніла. На пропозицію ОСОБА_1 переїхати в м. Київ проживати спільно, а також народити дитину у м. Києві ОСОБА_6 відповіла відмовою. ОСОБА_1 декілька разів наполягав на своїй пропозиції, пояснюючи, що він працює в Національній поліції та не має можливості постійно їздити до м. Одеси.

ОСОБА_6 на початку вагітності перебувала в м. Одесі. У ході неодноразових бесід з ОСОБА_6 , остання розповідала, що постійно зустрічається з іншими чоловіками та проводить вільний час з іншим співмешканцем.

Сестра ОСОБА_1 неодноразово бачила ОСОБА_6 у м. Одесі у період її вагітності з іншими чоловіками.

На прохання ОСОБА_1 пояснити таку поведінку, ОСОБА_6 спочатку заперечувала будь - які зустрічі з іншими чоловіками, але після тривалих сварок та з`ясувань, зізналась, що кожний день спілкується зі своїм «колишнім» співмешканцем та періодично зустрічається з ним в м. Одесі. ОСОБА_1 вимагав зупинити зустрічі з колишнім співмешканцем але ОСОБА_2 відповіла відмовою; вела аморальний спосіб життя, її постійно бачили з іншими чоловіками у близьких стосунках.

З часу народження дитини ОСОБА_1 неодноразово наполягав на переїзді ОСОБА_6 до м. Києва, але вона відмовлялась та постійно знаходила різні підстави. Також вирішила здійснити ремонт в своєму помешканні, постійно та наполегливо просила кошти. Позивач вважає, що актовий запис про народження дитини, в якому він записаний батьком, не відповідає дійсності, це й примусило ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом про оспорювання батьківства.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідачка, її представник, треті особи у судове засіданні не з`явилися, були повідомлені належним чином про час та місце його проведення.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 укладено шлюб, який зареєстровано 20.08. 2020 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дитина ОСОБА_5 , актовий запису № 4979 від 24 вересня 2020 року, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса).

Відповідачка неодноразово не з`являлася у судове засідання; її представник адвокат Латка І.В. подавав заяви про перенесення слухання справи.

02.06.2022 року Київським районним судом м. Одеси за клопотанням позивача було призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

Чи є кровне споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .?

Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .?

Проведення експертизи доручено експертам Одеського обласного бюро судово медичної експертизи (м.Одеса, пров.Валіховський, 4).

Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити явку дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на виклик експертів.

На призначену експертом дату відповідачка не з`явилася до медичної установи.

Згодом представник відповідачки адвокат Латка І.В. теж подав клопотання про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, яке було задоволено ухвалою суду від 15.03.2023 року.

Але ОСОБА_7 знов не з`явилася з дитиною до уповноваженої установи для здійснення судової експертизи.

Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У роз`ясненнях, викладених у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу, зокрема, частини другої статті 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до пункту 9 указаної Постанови, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі, коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України (посилання на ЦПК, який діяв станом на 2006р.) може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (в залежності від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Суд зазначає, що відповідачка мала декілька можливостей для відвідування експертної установи.

По справі неодноразово призначалась судово-генетична експертиза для вирішення питання, чи є позивач батьком дитини. Однак, судово-генетична експертиза не була проведена у зв`язку з неявкою відповідачки до експертної установи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка знала про наявність в суді цивільної справи щодо оспорювання батьківства та призначення судово-генетичної експертизи, однак, ухилялася від явки для її проведення і суду не надала будь-яких доказів неявки для проведення експертизи з поважних причин.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не зацікавлена у якнайшвидшому вирішенні справи, її дії спрямовані не на захист оспорюваного права, а на затягування судового розгляду, на свідоме розуміння неможливості проведення судової експертизи без її фізичної участі, що порушує розумні строки розгляду справи та принцип рівності сторін.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Київський відділ ДРАЦС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса), про оспорювання батьківства, - задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 , громадянина України, щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з актового запису № 4979 від 24 вересня 2020 року, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса).

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складено у строк до 18.08.2023 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.