Справа № 138/1486/23
Провадження № 22-ц/801/1811/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2023 року

у справі №138/1486/23

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 (відповідач)

про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є батьком відповідача, яка досягла повноліття.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 12.05.2022 з нього на користь відповідача на її утримання стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09.02.2022 і до закінчення дитиною навчання у Вінницькому торговельному економічному інституті КНТЕУ, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Проте після ухвалення судового рішення суду його майновий стан погіршився. Так, відповідно до судового наказу, виданого 26.12.2022 Могилів-Подільським міськрайонним судом, він сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, відповідно до рішення суду з нього на утримання дружини ОСОБА_3 стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже розмір аліментів, який він сплачує становить 75% від його заробітку щомісячно, при цьому законодавством передбачено, що на утримання трьох та більше утриманців розмір аліментів становить 1/2 частку від заробітку. На сьогодні у нього існує заборгованість зі сплати аліментів.

Крім того, він має матеріальні зобов`язання перед своєю хворою матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За вказаних підстав просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на її утримання з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

08 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та задовольнити його вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2023 року постановленим з порушенням норм матеріального права, та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не заперечуючи свого обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, він просить зменшити розмір стягуваних аліментів, так як після постановлення судом відповідного рішення погіршився його матеріальний стан.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 23 серпня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому колегією суддів вирішено, що справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.05.2022 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання у Вінницькому торговельному економічному інституті КНТЕУ починаючи з 09.02.2022 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

На підставі наказу, виданого 26.12.2022 Могилів-Подільським міськрайонним судом з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.03.2023 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на її утримання стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.12.2022 і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

Відповідно до розрахунків зі сплати аліментів, складених державним виконавцем, у ОСОБА_1 за період з січня по квітень 2023 року наявна заборгованість за аліментами на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка складає 15 592,00 грн, та по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_2 за період з січня по травень 2023 року розміром14 957,60 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» необхідно враховувати те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що у нього після ухвалення рішення про стягнення аліментів на повнолітню дитину змінилися життєві обставини, адже він утримує нову сім`ю, до складу якої входить дружина та двоє неповнолітніх синів, на утримання яких він сплачує аліменти, а також мати пенсійного віку, щодо якої у нього також є обов`язок з утримання.

Разом з тим, суд вважає, що вказані обставини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Предметом доказування у справах про зміну розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів. З урахуванням вимог ст. 76 ЦПК України такі обставини можуть бути доведені, серед іншого, письмовими доказами, на підставі яких можливо встановити обставини, визначені ч. 1 ст. 192 СК України.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі у зв`язку зі сплатою аліментів на утримання двох неповнолітніх синів від другого шлюбу та дружини.

При цьому судом першої інстанції вірно враховано відсутність в матеріалах справи доказів про дійсний рівень доходів позивача ні станом на час відкриття виконавчого провадження зі стягнення аліментів на утримання відповідача, ні на теперішній час, за умови відкриття інших виконавчих проваджень, а тому вказані розрахунки не є доказами на підтвердження зміни матеріального становища, оскільки сам по собі факт існування заборгованості зі сплати аліментів не може слугувати доказом погіршення матеріального становища позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини/дітей порівняно з іншою.

Аналогічні за змістом висновки неодноразово викладалися в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивач має певні матеріальні зобов`язання (обов`язок) перед хворою матір`ю, яка є пенсіонеркою.

Так, на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано жодних доказів, що мати потребує матеріальної допомоги, щодо розміру пенсії матері та її матеріального стану; докази про те, що непрацездатна мати проживає за однією адресою з апелянтом також не надані суду.

Водночас матеріали справи свідчать, що мати відповідача ОСОБА_4 , та позивач ОСОБА_1 зареєстровані і проживають за різними адресами.

Наявність в матеріалах справи копії довідки виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 416 від 21.09.2022 за змістом якої, ОСОБА_1 дійсно здійснює постійний догляд за своєю матір`ю і забезпечує її ліками, продуктами харчування та іншим, як не спростовує, так і не підтверджує того факту, що таку допомогу може надавати хтось інший з родини, крім позивача.

Інших належних і допустимих доказів того, що матір позивача перебуває на його утриманні в зв`язку з відсутністю інших осіб, які зобов`язані її утримувати суду не надано.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача на те, що лише після судових рішень про стягнення аліментів на утримання дітей від другого шлюбу і теперішньої дружини, в нього виник обов`язок утримувати їх, що погіршує його можливості утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Встановлений статтею 180 СК України обов`язок батьків утримувати дитину, й передбачене статтею 75 СК України право одного з подружжя на утримання не залежать від наявності чи відсутності судового наказу чи рішення, які є лише способами захисту прав дітей, чи другого з подружжя, який має право на таке утримання, і не впливає на обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що виник до постановлення відповідних судових рішень, так як непрацююча дружина і двоє неповнолітніх дітей були в позивача і до його виникнення.

Отже колегія суддів дійшла до висновку, що розмір аліментів, стягнутих згідно з рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 12.05.2022, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, у зв`язку з тим, що позивач сплачує аліменти на утримання дружини та дітей, без належного підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на забезпечення законних потреб доньки ОСОБА_2 та суперечитиме її інтересам.

Зазначена позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19 (провадження №61-9460св20).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що позивач не надав доказів наявності обставин, які є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І. М. Стадник
Судді: М.В. Матківська І.В. Міхасішин