30 серпня 2023 року м. Київ
за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна, Шоста Харківська державна нотаріальна контора, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування рішень державних реєстраторів, визнання спадщини відумерлою, витребування квартири від добросовісного набувача, за касаційною скаргою Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 лютого 2017 року № 3-76, видане Шостою Харківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано недійсними договори купівлі-продажу цієї квартири від 10 лютого 2017 року та від 07 березня 2017 року, посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н. А.

Скасовано рішення про державні реєстрації прав на нерухоме майно від 09 лютого 2017 року № 33788680 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на квартиру; від 10 лютого 2017 року № 33812716 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру; від 07 березня 2017 року № 33788680 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на квартиру.

Визнано відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та передано її в комунальну власність територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Витребувано цю квартиру від добросовісного набувача ОСОБА_3 на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 липня 2021 року в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання спадщини відумерлою залишено без змін. В іншій частині рішення суду скасовано та в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_3 судові витрати, сплачені при поданні апеляційної скарги, в розмірі 9 000,00 грн.

У грудні 2022 року Харківська міська рада надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року й залишити в силі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 липня 2021 року.

Касаційну скаргу мотивувала тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що Харківська міська рада належним чином обґрунтувала наявність охоронюваного законом інтересу територіальної громади міста Харкова щодо предмета спору, а також обраний нею спосіб захисту. Не звернув уваги на те, що договір купівлі-продажу квартири від 07 березня 2017 року укладений відразу після скасування апеляційним судом рішення, на підставі якого було видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно і нотаріус, і відповідачі, виявивши обережність та обачність, могли з`ясувати наявність у продавця права на відчуження квартири.

Постановою від 30 серпня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу Харківської міської ради задовольнив частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року в частині позовних вимог про витребування майна скасував, рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 липня 2021 року в цій частині залишив без змін.

Постанову Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року в частині позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування рішень про державну реєстрацію права власності залишив без змін.

Додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року змінив, зменшивши суму стягнутих з Харківської міської ради на користь ОСОБА_3 судових витрат, сплачених при поданні апеляційної скарги, з 9 000,00 грн до 6 600,00 грн.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що Харківська міська рада як власник спірної квартири наділена правом витребувати своє майно від останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України, оскільки це майно вибуло із володіння територіальної громади міста Харкова не з її волі, тому і подальше його відчуження іншим особам також не створює правових підстав для захисту прав останнього набувача.

За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки спірна квартира вибула з володіння територіальної громади міста Харкова не з їхньої волі, суд першої інстанції зробив правильний висновок про витребування цієї квартири в ОСОБА_3 .

За обставин цієї справи витребування майна є законним та пропорційним заходом, є виправданим, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, тому не є таким, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Не можу погодитися із постановою колегії суддів з таких мотивів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) зазначено, що «право на отримання спадкового майна в натурі виникає у спадкоємця лише якщо майно, що було визнане відумерлою спадщиною, збереглося і не було відчужене територіальною громадою. Якщо ж воно було відчужене іншій особі за договором або не збереглося, то спадкоємець має право лише на компенсацію його вартості у грошовому еквіваленті. А відтак, застосовуючи аналогію закону й територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації.

Верховний Суд вважає, що закон передбачає саме такий спосіб захисту порушеного інтересу територіальної громади та спосіб відновлення її інтересу на спадкове майно за відсутності спадкоємців (стаття 16 ЦК України) та у разі продажу спадкового майна іншій особі, якщо остання є добросовісним набувачем.

Слід зауважити, що захист прав чи інтересів територіальної громади у цьому випадку також має бути реальним, спрямованим на дійсне відновлення порушеного права та/або інтересу, а відтак з метою захисту порушеного права чи інтересу територіальної громади при відчуженні спадкового майна розмір грошової компенсації вартості цього майна визначається, виходячи з його ринкової вартості на час розгляду спору в суді або на час добровільного врегулювання спору між сторонами цих правовідносин».

Відтак за встановлених фактичних обставин у цій справі при відчуженні спадкового майна територіальна громада має право лише на відшкодування вартості спадкового майна за ринковими цінами.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (статті 387, 388 ЦК України). Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його із чужого незаконного володіння.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частини перша та третя статті 388 ЦК України).

Відтак саме власнику або законному користувачу майна належить право на витребування майна з незаконного володіння (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц та від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13).

У цій справі встановлено, що Харківська міська рада не є власником або законним користувачем спірного майна, яке незаконно вибуло з його володіння, недобросовісність відповідача не встановлена, а тому не було підстав для витребування майна на користь Харківської міської ради від набувача.

Суддя М. Є. Червинська