Справа № 125/1171/23
Провадження № 22-ц/801/1742/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Салдан Ю. О.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Матківської М. В.,

з участю секретаря судового засідання: Собцевої А. Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу

ОСОБА_1 на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 07 липня 2023 року, постановлену під головуванням судді Салдан Ю. О. в залі суду в м. Бар Вінницької області, дата складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення,

за заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 125/1171/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

У провадженні Барського районного Вінницької області перебуває цивільна справа № 125/1171/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

03.07.2023 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «НИВА» (далі - СТОВ «Нива») подало до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, які вжиті ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 12.06.2023 у справі №125/1101/23 (провадження № 2-з/125/9/2023), зокрема цією ухвалою було накладено арешт на частку у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА», що становить 10 % статутного капіталу товариства, яка у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться як частка, належна ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви СТОВ «Нива» зазначило, що вказаний захід забезпечення позову є прямим втручанням в господарську діяльність Товариства, а також вказувало про погоджені дії позивача і відповідача, які спрямовані на завдання шкоди Товариству, подання позову є зловживання правом.

СТОВ «Нива» посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 , не зважаючи на записи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не є учасником товариства і не є власником частки в статутному капіталі, а єдиним власником частки в статутному капіталі в розмірі 100 відсотків є ОСОБА_3 , що підтверджується наданими ним копією рішення про виключення ОСОБА_2 із числа засновників товариства, а також рішенням Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2023 у справі №902/567/21, яким встановлено факт того, що ОСОБА_2 не сплатив частку в статутному капіталі СТОВ «Нива».

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 07 липня 2023 року задоволено клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про скасування заходів забезпечення позову.

Скасовано арешт, накладений ухвалою судді Барського районного суду Вінницької області від 12.06.2023 у справі №125/1101/23 (провадження № 2-з/125/9/2023) на частку у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА» (, що розташоване за адресою: 23060, Вінницька область, Жмеринський район с. Мар`янівка, вул. Миру, 23), що становить 10 % статутного капіталу товариства, яка у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться як частка, належна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржувану ухвалу такою, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки: відсутність заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що зі слів відповідача ОСОБА_2 їй стало відомо, що останній веде з директором ОСОБА_3 перемовини про продаж частки в статутному капіталі підприємства, проти чого вона заперечує, оскільки зазначена частка, на її думку являється спільним майном подружжя і повинна бути отримана її згода на відчуження зазначеного майна. У зв`язку з чим позивач посварилася із своїм чоловіком, тому бажає через суд розділити майно. Внаслідок скасування заходів забезпечення позову співвласник (директор) СТОВ «НИВА» ОСОБА_3 виключив її чоловіка зі складу засновників, а позивач позбавлена права оскаржити незаконні дії ОСОБА_3 , оскільки не зареєстрована як співвласник підприємства хоча має право на спільне майно подружжя. Позивач також вважає рішення Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2023 несправедливим, не згодна з ним, вважає, що неподання відповідачем касаційної скарги на рішення порушує її права, оскільки частка у статутному капіталі є спільним сумісним майном подружжя, вбачає узгоджені дії відповідача і директора товариства, спрямовані на відчуження частки відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу СТОВ «НИВА» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що СТОВ «НИВА» вважає, що як позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , так і заява про забезпечення позову є штучними, узгодженими між сторонами, спрямованими виключно на незаконне заволодіння часткою в статутному капіталі СТОВ «НИВА», яка ніколи до цього ОСОБА_2 не належала. Таким чином накладення судом арешту на частку в статутному капіталі є прямим втручанням в господарську діяльність товариства. Посилається також на те, що в порядку поділу майна подружжя не визнається за другим з подружжя право власності на частку у статутному капіталі товариства.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мишковська Т. М. вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі.

Представники заявника СТОВ «НИВА» Ільюшко О. В. та адвокат Радзієвський А. М. заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Скасовуючи арешт, накладений ухвалою судді Барського районного суду Вінницької області від 12.06.2023 у справі №125/1101/23 (провадження № 2-з/125/9/2023), суд першої інстанції виходив з того, що позивач не обґрунтувала необхідності збереження арешту частки у статутному капіталі СТОВ «Нива», а лише припустила, що відповідач може відчужити частку, однак жодних доказів необхідності збереження такого арешту суду не надала. Крім того, збереження арешту частки у статутному капіталі впливає на господарську діяльність СТОВ «Нива» і може створювати перешкоди у відносинах із контрагентами для товариства, яке не є тією особою, котра є потенційним порушником прав позивача.

З таким висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч. 1 ст. 158 ЦПК України).

Отже, скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях відпала.

Апеляційний суд констатує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що ухвалою судді Барського районного суду Вінницької області від 12.06.2023 у справі №125/1101/23 (провадження № 2-з/125/9/2023), винесеною до подачі позову про поділ майна подружжя, накладено арешт на частку у статутному капіталі Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «НИВА» (, що розташоване за адресою: 23060, Вінницька область, Жмеринський район с. Мар`янівка, вул. Миру, 23), що становить 10 % статутного капіталу товариства, яка, як вказано в ухвалі, належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 07.07.2023, залучено Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «НИВА» до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Рішенням Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2023 у справі № 902/567/21 визнано недійсним Договір міни, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А., за реєстровим №2579 від 23.04.2021. Визнано недійсним Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі СТОВ «Нива» від 23.04.2021, складений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про передачу прав на частку в статутному капіталі СТОВ «Нива» в розмірі 10%, на підставі якого проведено реєстраційну дію (запис) від 29.04.2021 № 011000603, державним реєстратором Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Цимбал Оленою Василівною. Скасовано в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію (запис) від 29.04.2021 № 011000603: зміни складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників ( учасників) юридичної особи або інформації про засновників, здійснену державним реєстратором Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Цимбал Оленою Василівною.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач посилалась на те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав і законних інтересів у разі задоволення позову.

Проте зазначені у заяві вимоги щодо забезпечення позову стосуються накладення арешту на частку у статутному капіталі СТОВ «НИВА», що становить 10 % статутного капіталу товариства, яка у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться як частка, належна ОСОБА_2 , також стосується корпоративних прав та інтересів юридичної особи, яка залучена до розгляду справи, та впливає на її господарську діяльність, оскільки накладення арешту на частку в статутному капіталі стосується майна, яке належить на праві власності зазначеному товариству.

Також апеляційний суд приходить до висновку про неспівмірність заходів забезпечення позову в ці частині з позовними вимогами ОСОБА_1 .

Так, позивач просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на частку в статутних капіталах товариства, вартість якої є незначною (740 грн), а тому обґрунтованими видаються аргументи, наведені представником товариства ОСОБА_3 у відзиві на касаційну скаргу і в судовому засіданні, про те, що в ці частині заява ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову в обраний нею спосіб носить штучний характер, оскільки чинить перешкоди товариству у здійсненні господарської діяльності та протирічить висновкам Північно-Західного апеляційного господарського суду від 26 травня 2023 року у справі № 902/567/21 щодо відсутності доказів на підтвердження сплати ОСОБА_2 частки в статутному капіталі товариства.

Забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу, а також співмірність застосованих судом заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок накладення арешту на частку у статутному капіталі та тими наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття таких заходів.

Відтак збереження арешту частки у статутному капіталі СТОВ «НИВА» не відповідає принципу пропорційності, визначеному у статті 11 ЦПК України, а тому таке забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

Скасування заходів забезпечення позову в цій справі не порушує прав позивача, оскільки забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону дають підстави для висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Інших доводів, які б були правовою підставою для прийняття рішення щодо скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 07 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2023 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

М. В. Матківська