Єдиний унікальний номер судової справ: 484/1995/23
Провадження № 22-ц/812/938/23
Постанова

Іменем України

04 вересня 2023 року м. Миколаїв справа № 484/1995/23

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Болквадзе Бесікі Мерабовичем на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Максютенко О.А., в приміщенні того ж суду, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнених аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

В квітні 2023 року позивачка ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Болквадзе Б.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому зазначила, що має неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є ОСОБА_2 .

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 вересня 2012 року з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 серпня 2012 року і до його повноліття.

Такий розмір аліментів був визначений з урахуванням того, що на утриманні відповідача знаходилась ще неповнолітня дитина від іншого шлюбу.

На виконання даного рішення суду було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання до Первомайського ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Стягуваний з відповідача за рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для належного утримання сина.

Оскільки аліменти на утримання сина у вищевказаному розмірі були визначені за рішенням суду з урахування того, що на утриманні відповідача знаходилась ще одна дитина, а на даний час така обставина перестала існувати, син сторін має захворювання зору та потребує постійних обстежень та лікування, а також придбання окулярів, скло яких за результатами обстежень підлягає заміні, з урахуванням права дитини на належне утримання необхідне для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, позивач вважала, що є підстави для збільшення розміру аліментів.

Посилаючись на ст. ст. 141, 180, 181, 182, 192 СК України позивач просила збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 вересня 2012 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку доходу, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суду не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність підстав, передбачених статтею 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на малолітнього сина ОСОБА_5 .

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивачка через свого представника адвоката Болквадзе Б.М. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі позовну заяву.

Заявник не погоджується з висновком суду, що представником позивачки не доведено при розгляді справи обставин, з якими законодавець пов`язує задоволення позову про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, а додаткові витрати, які несе позивач через стан здоров`я сина, не є такою обставиною.

Розмір аліментів заявлений позивачкою до стягнення є розумним та співмірним з розміром аліментів на одну дитину, що визначений законом (статті 161 ЦПК України) та слугуватиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом не було забезпечено захист прав малолітньої особи шляхом належного розгляду справи з дотриманням всіх процесуальних можливостей наданих суду чинним законодавством, а саме не витребувано з власної ініціативи необхідні докази, які були необхідні, на думку суду, для розгляду справи.

Також судом невірно здійснено оцінку доказів щодо витрат на лікування сина, які були визначені судом як додаткові витрати.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( стаття 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що представником позивачки не доведено при розгляді цієї справи обставин, з якими законодавець пов`язує задоволення позову про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а додаткові витрати, які несе позивачка через стан здоров`я, не є такою обставиною.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1/6 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку боржника, посилаючись на покращення матеріального стану відповідача, а також на необхідність нести витрати через захворювання зору у дитини та потреби постійних обстежень та лікування, що впливає на її матеріальний стан та не дає можливості самостійно утримувати сина.

Як убачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2008 року, який був розірваний за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 02 січня 2013 року.

Від даного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають одного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 вересня 2012 року з ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 серпня 2012 року і до його повноліття.

З тексту цього рішення слідує, що позивач зменшила позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку у зв`язку з тим, що відповідач мав сина від першого шлюбу та згідно рішення суду сплачував аліменти на його утримання у розмірі частки свого заробітку.

Визначаючи розмір аліментів на утримання сина сторін суд врахував стан здоров`я сина сторін та виходив з того, що відповідач на підставі рішення суду зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі частини на утримання неповнолітнього сина від першого шлюбу.

21 лютого 2017 року постановою державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Дворецкою К.С. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №3-715/07 виданого 03 вересня 2007 року Любашівським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів в розмірі частки його заробітку закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом). Вказане рішення суду виконано через досягнення сином відповідача 18 річного віку.

Відповідач відзиву на позовну заяву із запереченнями проти позову не подав.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що на даний час відповідач інших осіб на утриманні не має, аліментів на користь інших осіб не сплачує.

Аналіз зазначених обставин свідчить про те, що зі зменшенням аліментних стягнень, матеріальний стан відповідача покращився.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції згідно приписів пункту 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України не роз`яснив позивачці її процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій щодо надання нею доказів.

Крім того, суд не перевірив обставини на які посилалася позивачка в обґрунтування своїх доводів про збільшення розміру аліментів щодо припинення сплати аліментів відповідачем на дитину від іншого шлюбу.

Проаналізувавши зазначені обставини у справі у їх сукупності, слід дійти висновку, що наведені вище обставини свідчать про покращення матеріального стану відповідача по зрівнянні з тим, який був на час винесення рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 вересня 2012 року.

Докази про витрати на лікування дитини надавалися позивачкою виключно для визначення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у відповідності до статті 182 СК України.

Суд першої інстанції наведеним обставинам належної правової оцінки не надав та помилково дійшов висновку, що позивачкою не доведено при розгляді цієї справи обставин, з якими законодавець пов`язує задоволення позову про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

У зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 192 СК України, а також роз`яснень даних в пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може змінити розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками за позовом платника або одержувача аліментів. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, до набрання даним рішенням законної сили про визначення нового розміру аліментів, що підлягають стягненню, аліменти повинні стягуватись на підставі судового рішення від 14 вересня 2012 року з врахуванням розміру частки заробітку, яка в ньому визначена.

Згідно частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, тощо звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Тому позивачкою судовий збір не сплачувався. За такого, у зв`язку з задоволенням позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Розмір судового збору з урахуванням положень пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України, частини першої, пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», часу звернення до суду з позовом (2023 рік) та прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року (2684 грн) становить 1 073 грн 60 коп. (2684 х0,4), за подання апеляційної скарги 1 610 грн 40 коп. (1073,60 х 150%)

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Болквадзе Бесікі Мерабовичем, задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнених аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 вересня 2012 року у справі № 2-1421/1528/12, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/6 до 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04 вересня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн в обох судових інстанціях.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 04 вересня 2023 року