Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/562/23
Провадження № 2/506/121/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2023 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Афанасій О.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

22.05.2023 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 грудня 2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем. Як вказує позивач, спільне життя з відповідачем не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, відсутність між ними довіри та взаєморозуміння, різницю у характерах, поглядах на сімейні стосунки та цінності, постійні сварки та конфлікти, які залагодити не вдалося, що призвело до того, що вони припинили спілкування. Тривалий час вони проживали, як чужі один одному люди, однак заради дітей намагалися зберегти сімейні стосунки, проте їм це так і не вдалося. З квітня 2023 року, як зазначає позивач, вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільне господарство і між ними втрачено всі фізичні та духовні зв`язки, як дружини та чоловіка. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає і їх з відповідачем шлюб існує лише формально. Також позивач переконана у відсутності підстав для застосування заходів для примирення подружжя, оскільки вважає, що відносини між нею та відповідачем повністю припинені, а їх відновлення є неможливим. Тому вона просила шлюб з відповідачем ОСОБА_2 розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі « ОСОБА_5 », та просила покласти на відповідача понесені нею при зверненні до суду судові витрати.

Після перевірки зареєстрованого місця проживання відповідача, ухвалою суду від 13.06.2023 року позовна заява була прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі.

Позивач у судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити /а.с.2-3/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином /а.с.21/, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших від нього до суду не надходило. Тому, відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд визнає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними і тому справа розглянута у його відсутність.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 23 грудня 2011 року виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, актовий запис № 10 /а.с.7/.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: синів - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.8,9/.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу.

Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть і шлюбні відносини між ними фактично припинені. На думку позивача, примирення та збереження сім`ї неможливе і не відповідає її бажанню. Тому суд дійшов висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Позивач у позовній заяві просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_5 » /зворот а.с.3/.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, враховуючи, що позивач при укладенні шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_5 », клопотання позивача щодо залишення їй прізвища, набутого у шлюбі, підлягає задоволенню /а.с.7/.

Крім того, позивач просила при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат між сторонами, понесені нею судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 141, 142, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.112 СК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу, задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 23 грудня 2011 року виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, актовий запис № 10, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 надалі іменуватись прізвищем, набутим у шлюбі - « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 30.08.2023 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко