Справа № 134/963/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 серпня 2023 року Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Цибуляк А.С.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Крижопільської селищної ради про визнання права на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивча ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Крижопільської селищної ради про визнання права на спадщину за законом. Вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Заболотне, Крижопільського району, Вінницької області, помер її батько ОСОБА_4 .

Після його смерті залишилася земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9160 га, кадастровий номер :01:002:0217, на території Заболотненської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (нині - Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області), вартістю 71061,12 гривень згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 201376, виданим на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 20 червня 2003 року № 147 на ім`я ОСОБА_4 , який втрачено, про що в районній газеті «Сільські новини» опубліковано оголошення про визнання державного акту недійсним. Її мати ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, її батька ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги за законом, оскільки постійно спільно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, право власності на вказану земельну ділянку не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Заболотне Крижопільського (нині - Тульчинського) району Вінницької області померла її мати ОСОБА_5 .

Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить вище зазначена земельна ділянка, а також земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7487 га, кадастровий номер :01:002:0216, та площею 3,3742 га, кадастровий номер :01:002:0218, на території Заболотненської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (нині - Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області), вартістю 87304,07 гривень та 57682,02 гривень відповідно, згідно з витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки серії ВН № 201375 та серії ВН № 201377, виданих на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 20 червня 2003 року № 147 на ім`я ОСОБА_5 , які втрачено, про що в районній газеті «Сільські новини» опубліковано оголошення про визнання державних актів недійсними.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить також цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 62,3 кв.м, житловою площею 36,9 кв.м, вартість якого згідно з оцінкою складає 73 137,00 грн.

Житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, та станом на 15 квітня 1991 року до складу двору входили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок відсутні, право власності не зареєстровано.

Вона як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті матері оскільки в силу вимог ст.1268 ЦК України постійно спільно проживала разом з нею на час відкриття спадщини.

У зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, вона не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності. Приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Питель М.С. їй роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину з цих підстав, про що надано довідку від 04.05.2023 року № 64/01-16. Таким чином вона була змушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Ухвалою суду від 09 червня 2023 року було відкрито провадження у справ за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. Так, згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 11 травня 2005 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Заболотне Крижопільського району, Вінницької області помер ОСОБА_4 . Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 26 березня 2012 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Заболотне Крижопільського Вінницької області померла мати ОСОБА_5 . Родинні стосунки позивача із померлими підтверджуються свідоцтвом про її народження серія НОМЕР_3 від 20.09.2013, у якому матір`ю позивача записано ОСОБА_5 та батька ОСОБА_4 . Після його смерті ОСОБА_4 залишилася земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9160 га, кадастровий номер :01:002:0217, на території Заболотненської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (нині - Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області), вартістю 71061,12 гривень згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 201376, виданим на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 20 червня 2003 року № 147 на ім`я ОСОБА_4 , який втрачено, про що в районній газеті «Сільські новини» опубліковано оголошення про визнання державного акту недійеним. ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, та батька позивача ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги за законом, оскільки постійно спільно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (ст.ст.1261, 1268 ЦК України). Однак, право власності на вказану земельну ділянку не оформила. Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7487 га, кадастровий номер :01:002:0216, та площею 3,3742 га, кадастровий номер :01:002:0218, на території Заболотненської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (нині - Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області), вартістю 87304,07 гривень та 57682,02 гривень відповідно, згідно з витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки серії ВН № 201375 та серії ВН № 201377, виданих на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 20 червня 2003 року № 147 на ім`я ОСОБА_5 , які втрачено, про що в районній газеті «Сільські новини» опубліковано оголошення про визнання державних актів недійсними. До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить також цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 62,3 кв.м, житловою площею 36,9 кв.м, вартість якого згідно з оцінкою складає 73 137,00 грн. Житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, та станом на 15 квітня 1991 року до складу двору входили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою виконкому Заболотненської сільської ради від 13.12.2005 № 957. Правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок відсутні, право власності не зареєстровано. У зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів, позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення. У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом». Згідно з підпунктами 4, 10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Таким чином відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. Надані позивачем докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позову і тому підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд, - В И Р І Ш И В : Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_3 право на спадщину як спадкоємця за першої черги за законом після смерті моєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши право власності на: - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9160 га, кадастровий номер :01:002:0217, на території Заболотненської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (нині Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області), відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 201376, виданого на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 20 червня 2003 року № 147 на ім`я ОСОБА_4 ; - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7487 га, кадастровий номер :01:002:0216, на території Заболотненської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (нині Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області), відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 201375, виданого на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 20 червня 2003 року № 147 на ім`я ОСОБА_5 ; - - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,3742 га, кадастровий номер :01:002:0218, на території Заболотненської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (нині Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області), відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 201377, виданого на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 20 червня 2003 року № 147 на ім`я ОСОБА_5 ; - цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 62,3 кв.м, житловою площею 36,9 кв.м, до складу якого входить: житловий будинок - «А», веранда - «а», сарай - «Б», погріб - «б», літня кухня з сараєм - «В», прибудова «в», огорожа - «1-3». Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Найменування сторін: Позивач: ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_2 . Відповідач: Крижопільська селищна рада, місце знаходження смт Крижопіль, вул. Героїв України, 59 Тульчинського району, Вінницької області, .

Суддя