Справа № 181/1012/23
Провадження № 2/181/217/23
У Х В А Л А
"31" серпня 2023 р. смт. Межова
Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Філь О.Є.
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, -
Позивач ОСОБА_1 , пред`являючи позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна, в окремому клопотанні просила звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на те, що вона виховує одна шестирічну дитину вже протягом двох років. Одночасно з цим, батько дитини не виконує свої обов`язки та жодним чином не бере участі в утриманні дитини, не сплачує аліменти.
Розглянувши зазначену заяву, суд приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відсрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше, як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій ст. 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Порядок сплати судового збору визначено ст. 6 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VІ "Про судовий збір". На підтвердження сплати судового збору надається документ, що підтверджує його сплату.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру та немайнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Тобто, позивачем має бути сплачено за позовні вимоги про поділ майна судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та за позовні вимоги про розірвання шлюбу судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Позивачем судовий збір у зазначеному розмірі не сплачено.
Вирішуючи питання щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, суд виходить із того, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Частиною 3 статті 136 ЦПК України передбачено, що з підстав зазначених у частині першій цієї статті, суд, і порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Враховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України, суддя, -
Задовольнити заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна.
Ухвала набирає законної сили негайно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України.

Суддя О. Є. Філь