ЄУН №337/4010/22
Провадження № 2/337/120/2023
22 серпня 2023 року м. Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, як органа опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
29 листопада 2022 року орган опіки та піклування - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району в особі голови Олександра Пшеничного, звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- прийняти рішення про відібрання у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав;
- стягнути з у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, з індексацією, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді від 06 грудня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання.
21 лютого 2023 року представник позивача ОСОБА_4 подала клопотання про долучення доказів, витребування доказів і заяву про виклик свідка ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року клопотання представника позивача задоволено, витребувано від Головного управління ДПС у Запорізькій області інформацію про доходи ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за періоди з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року і з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року включно.
Витребувана інформація надана суду 14 березня 2023 року.
Ухвалою суду від 20 березня 2023 року у справі закрите підготовче провадження, призначено до судового розгляду по суті та встановлено наступний порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, а саме: допитати свідків зі сторони позивача: ОСОБА_5 , після чого дослідити письмові докази.
31 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_4 подала клопотання про долучення доказів на підтвердження умов проживання відповідачки ОСОБА_3
16 червня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на подання доказів.
Ухвалою суду від 03 липня 2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів задоволено. Долучено до матеріалів справи письмові докази, подані 31 травня 2023 року.
Відповідачка ОСОБА_3 отримала копію позовної заяви з додатками і ухвалу про відкриття провадження 28 лютого 2023 року, проте відзив, письмові заперечення проти позову чи пояснення суду не надала. Також ОСОБА_3 прийняла участь в судовому засідання 16 травня 2023 року, де заявила клопотання про відкладення розгляду, оскільки бажає надати суду докази і заявити про виклик свідка. Таке клопотання було задоволено судом.
Після цього відповідачка ОСОБА_3 самоусунулась від розгляду справи, до суду повторно не з`явилась, жодних пояснень, заяв чи клопотань не надала. Відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позову, посилаючись на невиконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього ОСОБА_2 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що працює начальником відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб. В 2020 році до них надійшла інформація, що малолітню дитину знайдено і поміщено в лікарню. Мати дитини ОСОБА_3 тоді казала, що дитина втекла, і бажає її повернути. З того часу вони працювали з тією родиною. Тоді ОСОБА_3 жила по АДРЕСА_1 , де орендувала кімнату в гуртожитку, але оренду не продовжили через її сварки з сусідами. В 2022 році дитина ОСОБА_2 знову потрапив до лікарні. Було обстежено умови проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 , які були незадовільні - в квартирі були відсутні вікна, меблі, газопостачання і світло. Умови для проживання були непридатні. З ОСОБА_3 неодноразово проводились профілактичні бесіди, в тому числі на засіданнях комісії, щодо створення належних умов для проживання дитини і працевлаштування, але жодного результату досягнуто не було.
Заслухавши пояснення сторони позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №149 (а.с.13), ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , батьками якої є ОСОБА_3 і ОСОБА_6 .
Відомості про батька внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.11зв.).
Наказом начальника служби (управління) у справах дітей ЗМР №651 від 11.08.2020 року (а.с.11) ОСОБА_2 взято на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах (проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини).
13 червня 2022 року поліцією було знайдено дитину ОСОБА_2 , за поясненням якого, батько вигнав його з дому (а.с.18).
З 13 червня 2022 року по 29 вересня 2022 року ОСОБА_2 перебував у «Запорізькому обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР на повному державному забезпеченні, а з 29 вересня 2022 року дитина евакуйована до Львівської області у соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки» (а.с.17, 21).
Мати дитину - ОСОБА_3 неодноразово запрошували на засідання комісії з питань захисту прав дитини (а.с.19, 20, 20зв.), роз`яснювались батьківські обов`язки згідно діючого законодавства (а.с.16). ОСОБА_3 надавала пояснення, і зобов`язувалась поліпшити умови проживання дитини, працевлаштуватись (а.с.14, 15, 15зв., 88).
Дошкільний заклад освіти ОСОБА_2 , проживаючи з матір`ю, відвідував 17 днів (а.с.23). З 2020 року ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку у психіатра, проте мати рекомендації лікаря не виконувала, на огляди дитину не приводила (а.с.22), щеплення і вакцинації дитині не проводились (а.с.22зв.).
Обстеження умов проживання ОСОБА_3 17 червня 2022 року (а.с.24), 04 жовтня 2022 року (а.с.25), свідчать, що умови для проживання дитини непридатні (а.с.32-36), комунальні платежі нею не здійснюються (а.с.55-57зв., 89). Місце працевлаштування ОСОБА_3 мала лише в лютому-квітні 2021 року, працюючи в ТОВ «АТБ-Маркет», після чого не мала офіційного працевлаштування і доходу (а.с.69).
Згідно висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №21.01/03-23/683 від 28 листопада 2022 року, відповідно до протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 10.11.2022 року №15, орган опіки і піклування дійшов висновку про доцільність відібрання малолітнього ОСОБА_2 у ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав (а.с.7-10).
Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30березня 2007 року №3, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Пунктом 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 встановлено що, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.
Цією ж постановою визначено, що про відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує органи прокуратури за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав, про відібрання дитини в матері, батька без позбавлення батьківських прав.
Відповідно ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч.1 ст. 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.
У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З урахуванням викладених обставин, в тому числі пояснень свідка ОСОБА_5 , та самоусунення відповідачки від розгляду справи, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідачки дитини - малолітнього ОСОБА_2 , що наразі, буде відповідати його інтересам, адже ОСОБА_3 не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток.
За таких обставин, з метою захисту інтересів дітей та подальшого забезпечення належних умов виховання та всебічного розвитку, суд вважає доцільним позов задовольнити.
Згідно ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За положеннями ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. У відповідності до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню.
Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, він згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки, в актуальному на час подання позову розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 89, 206, 229, 247, 263-265 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Відібрати у ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) її неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав, та передати дитину Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району до вирішення її подальшої долі.
Стягнути на користь особи чи установи на утриманні якої буде знаходитись дитина, з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 4962 гривні (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
В частині стягування аліментів рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 01 вересня 2023 року.
Суддя: Д.С. Бредун