Справа № 2-2093/10
Провадження № 6/638/210/23
УХВАЛА

Іменем України

05 вересня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Щепіхіної В. В.,

за участю секретаря Рєзнік І. П.,

представника стягувача - ОСОБА_1 ,

приватного виконавця Близнюкова Ю. В.,

боржника (заявника) - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові заяву ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду. В обґрунтування заяви вказав на наявність обставин для відстрочення виконання рішення суду, а саме: 1) ступінь вини боржника (в рамках кримінального провадження встановлено, що боргова розписка є підробленою, насправді боргу не існує); 2) матеріальний стан боржника є надзвичайно важким (сума доходів складає менше 4500 грн. на місяць); 3) стан здоров`я боржника ( ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи безстроково); 4) наявність надзвичайної події- воєнного стану, який ускладнює можливість боржника працювати та утримувати себе. Посилаючись на зазначене, просить суд відстрочити виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010 р. у цивільній справі № 2-2093/10 на 1 (один) рік.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав вимоги своєї заяви та просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник стягувача ОСОБА_3 , адвокат Самойлов Є. Ю., в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви та зазначив, що ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання рішення суду від 30.06.2010, яке неодноразово переглядалося судами всіх інстанцій і є чинним на теперішній час. Підстави для визнання вказаних ОСОБА_2 обставин винятковими для відстрочення виконання рішення відсутні, просив відмовити у задоволенні заяви.

Приватний виконавець Близнюков Ю. В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відстрочення. Зазначив, що ним 14.02.2022 відкрите виконавче провадження за дублікатом виконавчого листа по справі 2-2093/10, де боржником є ОСОБА_2 . Виконавцем з дотриманням норм ЗУ "Про виконавче провадження" здійснюються дії щодо примусового виконання рішення суду від 30.06.2010. На теперішній час здійснено арешт рахунків боржника та опис нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 . Наразі приватним виконавцем направлено до суду подання про визначення частки у майні боржника, яким останній володіє разом з іншою особою. Проте, боржник не виконує рішення суду та чинить всілякі перешкоди діям виконавця у вигляді їх оскарження та подання заяв до правоохоронних органів. Крім того, ОСОБА_2 приховує дійсний розмір свого доходу, який він отримує від надання в оренду належних йому нежитлових приміщень. ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні заяви.

Дослідивши заяву, додані до заяви документи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що заява про відстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 5593000,00 гривень, а також судові витрати у сумі 1820,00 гривень.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена, рішення від 30 червня 2010 року скасоване, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня 2011 року рішення апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року скасовано, а рішення Дзержинського районного суду від 30 червня 2010 року залишено в силі.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Дзержинського районного суду від 30 червня 2010 року задоволено, рішення від 30 червня 2010 року скасоване, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного суду від 12 лютого 2020 року рішення апеляційної інстанції від 27 липня 2017 року скасоване, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року залишено в силі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова задоволено заяву стягувача та видано дублікат виконавчого листа № 2-2093/10 від 19.01.2022, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 11 жовтня 2011 року, на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010, яке набрало законної сили 27.07.2011, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 5593000 (п`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто три тисячі) грн, а також судових витрат у сумі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн, усього 5594820 (п`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто чотири тисячі вісімсот двадцять) грн.

14.02.2022 відкрито виконавче провадження за заявою стягувача щодо примусового виконання рішення суду від 30.06.2010 на підставі дублікату виконавчого листа № 2-2093/10 від 19.01.2022.

На теперішній час рішення суду є невиконаним, що не заперечується всіма учасниками виконавчого провадження.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З заяви та пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він не вбачає себе винним у виникненні спору, розмір його доходів та фізичний стан здоров`я, а також воєнний стан в України позбавляють можливості своєчасно виконувати рішення суду щодо погашення заборгованості. Це можна вважати винятковими випадками, які ускладнюють виконання рішення. Проте, з такими доводами боржника суд не погоджується.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках і в розумних межах, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Крім того, судом обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто, стягувача.

Таким чином, підставою для відстрочення виконання рішення суду є наявність перешкод та конкретних обставин, які унеможливлюють виконання рішення.

Судом встановлено, що справа, за якою ухвалено рішення, неодноразово переглядалася судами, в тому числі касаційної інстанції. Виконавчий лист двічі був пред`явлений стягувачем ОСОБА_3 до примусового виконання боржником ОСОБА_2 . На теперішній час рішення суду не виконано в повному обсязі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.10.2021 задоволено частково заяву ОСОБА_3 про забезпечення виконання рішення суду у справі № 2-2093/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Накладено арешт на 1/2 частини будівель та споруд загальною площею 331, 3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту виконання рішення суду по справі № 2-2093/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Вказане свідчить, що боржник з моменту набрання рішенням законної сили не намагався добровільно виконувати його або вчиняти дії, спрямовані на його виконання (цьому відсутні відповідні докази).

Посилання боржника на низький рівень його доходів суд не приймає, оскільки даний факт не доводить того, що матеріальний стан боржника є надзвичайно важким. Матеріалами справи підтверджено, що боржник володіє як власник нерухомим майном, що розташовано у місті Харкові та у місті Дніпрі та не заперечується самим боржником.

Крім того, боржник не підтвердив, що починаючи з 2011 вчиняв дії, направлені на отримання будь-якого доходу, за рахунок якого можливе погашення боргу, що суд розцінює як ухилення боржника від виконання рішення суду. Доказів частково погашення боргу боржником не надано. Наявність 3 групи інвалідності, яка призначена боржнику безстроково, не свідчить про його тяжке захворювання. Ступінь вини боржника у виникненні спору, про який зазначав ОСОБА_2 , суд не бере до уваги, оскільки боржник не довів відсутність такої вини з його боку, а наявність судового рішення, яке набрало законної сили та не скасовано, зобов`язує боржника виконувати його належним чином.

У постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 Верховний Суд зазначив, що відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Водночас розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною. Таким чином, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не змінює цивільного зобов`язання, у тому числі в частині строків його виконання. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018 (провадження № 61-40258ав18).

При вирішенні питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду необхідно враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Європейський суд допускає, що тільки за виняткових обставин договірні сторони мають право, зокрема, втручатися у судові провадження з виконання судових рішень, однак таке втручання не повинне спричиняти перешкоди виконанню судового рішення, позбавляти його чинності, безпідставно його відстрочувати або, ще гірше, підривати суть цього рішення (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 77-81 ЦПК України заявником не надано доказів щодо виникнення виключних обставин в розумінні ст. 435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочення виконання рішення суду, а наведені заявником підстави не можуть бути визнані такими, що вказують на необхідність відповідного відстрочення.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви про відстрочення виконання судового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ЗУ "Про виконавче провадження", ст. ст. 260, 261, 353, 354, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року по справі №2-2093/10 за позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Щепіхіна