Справа № 555/1337/23
Номер провадження 2/555/420/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малинської сільської ради про визнання права на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до Малинської сільської ради про визнання права власності . Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивачки батько ОСОБА_2 . Після його смер ті залишилось спадкове майно на земельну частку (пай), що належить йому на підставі сертифікату на земельну частку(пай) РВ № №0169530 із земель колективної власності КП «Колос», площею 2,2 га. На день смерті ОСОБА_2 позивачка була зареєстрована та проживала разом із ним в одному житловому будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою Старостинським округом №8 (с.Вітковичі) Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 12 квітня 2021 року за №574. 26 листопада 2022 року позивачка звернулася до нотаріуса та подала заяву про прийняття спадщини на все спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якої приватним нотаріусом Скоропад В.В. Рівненського районного нотаріального округу було заведено спадкову справу 272/2022. 05 грудня 2022 року позивачка звернувся до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Скоропад В.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вітковичі Березнівського району Рівненської області, однак нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що відповідно до п. 4.15 глави 10, розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, «Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві…». Таких документів позивачкою подано не було, оскільки втрачений оригінал сертифікату, а дублікат не має можливості отримати. Для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу позивачка не має можливості надати оригінал або дублікат правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим нотаріусом було запропоновано звернутися до суду про визнання права власності на спадкове майно. Нотаріально оформити свої права на спадщину позивачка не може через відсутність оригіналів або дублікатів правовстановлюючих документів.Визнання для позивачки права на земельну частку (пай), РВ №0169530 є важливим, так як надасть змогу реалізувати щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, укласти договір оренди земель сільськогосподарського призначення, тощо.

Клопотання, процесуальні дії у справі.

27 червня 2023 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнає, а також просить розглядати справу за його відсутності.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивачки батько ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно на земельну частку (пай), що належить йому на підставі сертифікату на земельну частку(пай) РВ № №0169530 із земель колективної власності КП «Колос», площею 2,2 га.

На день смерті ОСОБА_2 позивачка була зареєстрована та проживала разом із ним в одному житловому будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою Старостинським округом №8 (с.Вітковичі) Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 12 квітня 2021 року за №574.

26 листопада 2022 року позивачка звернулася до нотаріуса та подала заяву про прийняття спадщини на все спадкове майно, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якої приватним нотаріусом Скоропад В.В. Рівненського районного нотаріального округу було заведено спадкову справу 272/2022.

05 грудня 2022 року позивачка звернувся до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Скоропад В.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вітковичі Березнівського району Рівненської області, однак нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що відповідно до п. 4.15 глави 10, розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, «Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві…». Таких документів позивачкою подано не було, оскільки втрачений оригінал сертифікату, а дублікат не має можливості отримати.

Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часткок (паїв) основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

А згідно п.5 вищевказаного Указу Президента України видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного зразка в Україні та їх реєстрація провадяться районною державною адміністрацією.

Згідно зі ст. ст. 1, 2, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) зазначено, що згідно зі статтею 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі(на місцевості).

Відповідно до п. 24 зазначеної постанови визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до статті 1 Закону України № 899-ІУ від 05 червня 2003 року «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Зі змісту ч.3 ст.16 ЦК вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно змісту ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст.321 ЦК України та ст.1 Першого протоколу Конвенції.

За змістом п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у ст.ст.335 та 376 ЦК України. Ст.392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

В силу ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов"язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 є законною і обґрунтованою, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.1233, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст.263-265 ЦПК України, ст.141 ЦПК України, п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою села Вітковичі Березнівського району Рівненської області, право на земельну частку (пай), РВ №0169530, ККСП «Колос», що належить померлому ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_2 Ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач : Малинська сільська рада с. Малинськ, вул.Центральна, 7 Рівненського району,Рівненської області, 34610 Код .

Суддя: Мельничук Н. В.