Справа № 2-93/08
Провадження № 4-с/177/6/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023

Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі

секретаря судового засідання Ференц Я.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 30 червня 2023 року звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, в обґрунтування якої зазначив, що наприкінці червня 2023 року йому стало відомо про накладення на його банківській рахунок арешту постановами державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС від 21 листопада 2019 року та від 30 березня 2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №35480751 з примусового виконання виконавчого листа №2-93/2008, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 24 745 грн. У подальшому, 30 березня 2020 року вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачу, а 26 травня 2020 року пред`явлено повторно до виконання з відкриттям виконавчого провадження №62165401. Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС Осьмак-Терновською С.В. від 14 січня 2021 року про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження №62165401 закінчено у зв`язку із фактичним повним виконанням. Оскільки відсутні будь-які підстави для накладення арешту, ОСОБА_1 звернувся до начальника Довгинцівського відділу ДВС зі скаргою щодо дій державного виконавця, відповіді на яку він не отримав, тому він змушений звернутися до суду з даною скаргою, в якій просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Довгнцівського відділу ДВС щодо незняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 , зобов`язати державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС зняти арешт з коштів боржника ОСОБА_1 , накладеного постановами від 21 листопада 2019 року та від 30 березня 2020 року в межах виконавчого провадження №35480751 з виконання виконавчого листа №2-93/2008, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 14 травня 2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 24 745 грн. Крім того, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповіді на свої звернення до начальника відділу ДВС він не отримав та на введення в Україні воєнного стану, просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даною скаргою та поновити йому такий строк.

Ухвалою від 03 липня 2023 року скарга прийнята до розгляду, витребувано з Довгинцівського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) матеріали виконавчого провадження №35480751 (а.с.14).

Представником заінтересованої особи Довгинцівського відділу ДВС 25.07.2023 подано відзив на скаргу, в якій просив відмовити у задоволенні скарг у повному обсязі. Заперечення мотивовані тим, що на виконанні у відділі ДВС перебували наступні виконавчі провадження: №35480751 з примусового виконання виконавчого листа №2-93/2008, виданого 14 травня 2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 24 745 грн, яке 30 березня 2020 року завершено відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 України «Про виконавче провадження»; №43062411 з примусового виконання виконавчого листа №177/2170/12-ц, виданого 13 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмір 53 944 грн, яке 30 березня 2020 року завершено відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; №62165401 з примусового виконання виконавчого листа №2-93/2008, виданого 14 травня 2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 24 745 грн, що пред`явлений повторно, яке 14 січня 2021 завершено відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки виконавчі провадження №35480751 та №43062411 були завершені на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», правових підстав для зняття арешту в рамках зазначених виконавчих проваджень у державного виконавця немає. На теперішній час у державного виконавця відсутні відомості про сплату заборгованості з примусового виконання виконавчого провадження №43062411 згідно виконавчого листа №177/2170/12-ц та підстав для зняття арешту з майна (коштів) боржника ОСОБА_1 (а.с.28-32).

На виконання ухвали суду від 03 липня 2023 року від Довгинцівського відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 29 серпня 2023 року надійшла копія виконавчого провадження №35480751 (а.с.42-82).

Правом участі в судовому засіданні учасники процесу не скористалися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд скарги за його відсутності (а.с.83).

Представник відділу ДВС у відзиві на скаргу просив розглядати скаргу без його участі (а.с.31).

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши вимоги скарги та матеріали виконавчого провадження, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа №2-93/2008, виданого 14 травня 2008 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 24745,00 грн державним виконавцем Довгинцівського відділу ДВС Криворізького МУЮ 05 грудня 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №35480751 (а..с44).

В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем Любкіною Ю.О. винесено 21 листопада 2019 року та 30 березня 2020 року постанови про арешт коштів боржника, якими накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови, що належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 27 588,50 грн (а.с. 5 зворот - 6, 6 зворот - 7, 33, 37).

Постановою державного виконавця Любкіної Ю.О. від 30 березня 2020 року виконавче провадження №35480751 завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ №2-93/2008 повернуто стягувачу (а.с.81).

За даним виконавчим листом №2-93/2008, пред`явленим до відділу ДВС повторно, відкрито виконавче провадження №62165401, яке постановою державного виконавця Осьмак-Терновською С.В. від 14 січня 2021 року закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду. Крім того, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.7 зворот 8).

Заявник звернувся 17 лютого 2022 року та повторно 20 червня 2023 року до Довгинцівського відділу ДВС із заявами про зняття арешту з коштів боржника (а.с. 4 зворот, 10).

У зв`язку з неотриманням відповіді на звернення, ОСОБА_1 20 червня 2023 року звернувся до начальника Довгинцівського відділу ДВС зі скаргою, в якій просив зняти арешт з коштів майна боржника ОСОБА_1 , накладеного в межах ВП №35480751 з виконання виконавчого листа №2-93/2008 (а.с. 11).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час винесення постанови від 30 березня 2020 року у виконавчому провадженні №35480751 з примусового виконання виконавчого листа №2-93/2008, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, повернутий стягувачу оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За приписами ч. 5 ст. 37 наведеного Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

На підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час винесення постанови від 14 січня 2021 року у виконавчому провадженні №62165401 з примусового виконання виконавчого листа №2-93/2008, виконавче провадження закінчене у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

На виконання даних вимог Закону, у постанові про закінчення виконавчого провадження ВП №62165401 від 14 січня 2021 року з примусового виконання виконавчого листа №2-93/2008, державним виконавцем зазначено про припинення чинності арешту майна боржника ОСОБА_1 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Виходячи зі змісту ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи..

За нормами ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду у постанові від 25 березня 2020 року у справі №175/3995/17-ц сформулював такий правовий висновок: «Триваюче правопорушення розуміється, як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у разі: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконання обов`язку відповідним суб`єктом. Таким чином, бездіяльність виконавця, посадових осіб органів ДВС є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається».

Отже, при оскарженні бездіяльності державного виконавця, десятиденний процесуальний строк на подання відповідної скарги не підлягає застосуванню, оскільки початок перебігу цього строку автоматично відкладається кожного дня такої бездіяльності як триваючого правопорушення.

Аналогічні правові висновки міститься в постановах Верховного Суду: від 23.10.2019 у справі №127/2-2177/2005, від 02.10.2019 у справі №336/6501/18, від 25.03.2020 у справі №175/3995/17-ц. Окрім того, аналогічні за змістом правові висновки щодо незастосування спливу строків до триваючих правопорушень загалом, містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду: від 11.12.2018 року у справі №810/1224/17, від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, та інших подібних.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Суд, дослідивши матеріали скарги, перевіривши дії державного виконавця відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вважає що скарга не підлягає задоволенню, оскільки державний виконавець діяв у спосіб та в межах наданих йому повноважень. Виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-93/2008, виданого 14 травня 2008 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 24 745,00 грн закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням, при цьому у постанові державним виконавцем накладений арешт майна боржника припинено та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, а тому право заявника державним виконавцем не було порушено.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 76-80, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на бездіяльність державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.Г. Строгова