РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №562/1342/23

Провадження №2/568/201/23

29 серпня 2023 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області

про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить розірвати шлюб між сторонами та визначити місце проживання дітей разом з матір`ю.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбу із відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Бажає розірвати шлюб, оскільки спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинено, шлюб існує формально.

З огляду на те, що матір, яка повною мірою займається вихованням та розвитком дітей, створює належні умови життя, слідкує за їх здоров`ям, позивач просить визначити постійне місце проживання дітей з нею, оскільки так буде якнайкраще забезпечено права та інтереси дітей.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 28.06.2023 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначен підготовче засідання.

Ухвалою від 18.07.2023 р. відкладено підготовче засідання на 29.08.2023 р.

В підготовчому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

На виконання вимог ст. 206 ЦПК України відповідач визнав позов на стадії підготовчого провадження у справі, про що зазначив представник відповідача в судовому засіданні.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Судом встановлено, що 11.01.2014 р. між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.01.2014 р..

В шлюбі народилися: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.07.2020 (а.с. 12)., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 15.10.2015 р. (а.с. 13).

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положеньстатті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність.

Відповідно до ст.ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, враховуючи те, що фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально, сторони не бажають примирення та збереження шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати.

Щодо позовних вимог в частині визначити місце проживання дітей разом з матір`ю, суд враховує наступне.

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.07.2020 (а.с. 12).

Батками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 15.10.2015 р. (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані, за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки № 131 від 14.07.2023 р. вбачається, що ОСОБА_4 навчається у Здолбунівській початковій школі № 7 Здолбунівської міської ради Рівненської області (а.с. 53).

Згідно довідки № 132 від 18.07.2023 р. мама ОСОБА_1 систематично цікавиться успіхами і досягненнями своєї доньки ОСОБА_6 , її поведінкою, особливостями спілкування з іншими дітьми у класі (а.с. 55).

З довідки № 70 від 14.07.2023 р. вбачається, що ОСОБА_5 є вихованкою Здолбунівського закладу дошкільної освіти ясла-садок № 5 "Усмішка" Здолбунівської міської ради Рівненської області (а.с. 54).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працює техніком-лаборантом зернового перевантажувального комплексу ТОВ "Традекс Агрі" (а.с. 56).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Здолбунівської міської ради № 200 від 22.08.2023р. комісія дійшла висновку про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 60).

Рішенням Здолбунівської міської ради № 200 від 22.08.2023 р. вирішено надати Радивилівському районному суду Рівненської області висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 59).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання дітей, суд враховує той факт, що на цей час дити проживає разом з позивачем, добросовісне виконання матір`ю батьківських обов`язків, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з матір`ю ОСОБА_7 .

При цьому, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дітьми та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дітей, у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, прояву турботи відносно них та участі у їх вихованні.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не суперечить інтересам дітей, позовні вимоги відповідач визнав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

А відтак, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті та задоволення позовних вимог у повному обсязі, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору та стягнення з відповідача на користь позивача іншої частини сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 11.01.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №1.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 1073,60 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Третя особа: Служба у справах дітей Здолбунівської міської ради Рівненського району Рівненської області (35705, Рівненська обл., м.Здолбунів, вул.Грушевського, 14, )

Повне судове рішення складене 30.08.2023 року.

Суддя Сільман А.О.