ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 626/2314/22

провадження № 22-ц/818/1154/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів:, Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у порядкуст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 21 березня 2023 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів в якому просив: -змінити розмір аліментів, призначених рішенням Богодухівського районного суду Харківської області №613/1012/17 від 10.10.2017 року та зменшити їх розмір, що стягується з нього на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_2 , визначивши їх в розмірі 1/20 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття дитини; -зміни розмір аліментів, визначених судовим наказом №626/422/21 від 25.02.2021 року та зменшити їх розмір, що стягується з нього на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_3 , визначивши їх в розмірі 1/20 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття дитини.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 19.08.2010 року. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 10.10.2017 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі частини від усіх видів заробітку. Крім того від стосунків з ОСОБА_3 , позивач має також дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З матір`ю Софії позивач не перебував у зареєстрованому шлюбі. Судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області від 25.02.2021 року з позивача стягуються також аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_8 у розмірі частини від усіх видів заробітку. На утримання двох дітей позивач на даний час сплачує аліменти у загальному розмірі частину від доходу. Позивач повністю визнає власний обов`язок, щодо необхідності утримувати дітей, про те з дати ухвалення судових рішень про стягнення аліментів змінились його життєві обставини, крім того змінилась сума доходу, з якої здійснюється розрахунок при утриманні аліментів, що позбавляє позивача значної суми доходу, який має компенсаційний характер за реальний ризик життю при захисті Батьківщини та вказує на нецільове використання аліментів стягувачами, у зв`язку із значним їх обсягом. Вказує на те, що діти позивача не мають відхилень розвитку та хронічних захворювань, є здоровими дітьми, а розмір щомісячних аліментів дозволяє стверджувати про забезпечене матеріальне становище дітей. Разом з тим, щомісячне утримання аліментів із позивача до листопада 2022 року на двох дітей становив 10777,52 грн., тобто по 5388,76 грн. на кожну дитину, що значно більше встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Вказаний вище розмір утримання дітей влаштовував стягувачів. Одночасно з цим постановою КМУ №1263 від 11.11.2022 року змінено перелік видів грошового забезпечення військовослужбовців, за якими аліменти виплачуються із всієї суми отриманого забезпечення. До прийняття постанови КМУ №1263 аліменти стягувачам виплачувались з посадового окладу військовослужбовця, розмір якого для позивача становить 21883,28 грн. Відповідно до довідки від 24.11.2022 року, на поточну дату, загальна сума грошового забезпечення позивача в середньому становить більше 125000,00 грн, щомісяця. Отже, розмір аліментів, які наразі утримуються для потреб однієї дитини не відповідає реальним потребам цієї дитини та вказує на нецільове використання коштів отримувачем аліментів, не відповідає критеріям розумності та достатності, порушує права інших утриманців, оскільки їх власні потреби є значно меншими, не відповідають вкладу матері в рівнозначне забезпечення дитини. Враховуючи вищевикладене просить зменшити утримуваних від військовослужбовця аліментів до 1/20 частини від усіх видів доходу.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 21 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 10.10.2017 року, №613/1012/17 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини. Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі судового наказу Красноградського районного суду Харківської області від 25.02.2021 року №626/422/21 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до повноліття дитини. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що при ухвалені рішення, судом першої інстанції не з`ясовано всіх обставин справи та винесено передчасне рішення, яке є не узгодженим та суперечливим за змістом та висновками. Вказує, що суд першої інстанції прийшов до висновку, що додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану та яка входить до доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, не має систематичний щомісячний характер та встановляється на період воєнного стану, розмір якої залежить від завдань покладених на військовослужбовця, із чим неможливо погодитися, оскільки вказана виплата має сталий, щомісячний характер, яка виплачується позивачу більше 15 місяців (з лютого 2022 року). Підстави для не виплати щомісячної виплати відсутні, а отже висновки суду є передчасними та не обґрунтованими, заснованими на припущенні, що не відповідає вимогам ст.81 ЦГІК України. Наголошує, що позов заявлено з підстав не відповідності отримуваних позивачем аліментів до потреб дитини. Так, відповідачем по справі не надано жодних належних доказів, а судом не враховані обставини, які вказують на цільове використання аліментів на дитину в розмірі більше 10 прожиткових мінімумів на дитину, що в 2023 році складає 28 330 грн. щомісяця на дитину. Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не враховано, що обов`язок утримувати дитину лягає на кожного із батьків, одночасно із цим відповідачем не надано суду доказів щодо щомісячних витрат на утримання, крім того, відповідачем взагалі не надано відомостей щодо власних доходів, із чого випливає, що отримувач аліментів не зацікавлена в працевлаштуванні, використовує кошти дитини на власні потреби, а отже здійснює не цільове витрачання коштів призначених виключно на потреби дитини. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що незалежно від щомісячного доходу апелянта, значна частина заробітку витрачається військовослужбовцем на власне утримання, що є життєво необхідним при постійній загрозі життю та здоров`ю при відсічі збройної агресії російської федерації. Додаткове грошове забезпечення за участь у бойових діях зумовлено необхідністю додаткового оснащення предметами індивідуального захисту та спорядження. Зазначає, що ненадання ОСОБА_9 медичних висновків, щодо призначеного та пройденого лікування, призначень лікаря із застосуванням медичних препаратів, чеків із придбання цих препаратів не вказує на особливий характер захворювання або методи лікування, що потребують додаткових витрат на дитину, а лише вказують на наявність хворобливого стану здоров`я та необхідність здійснення додаткових заходів із виявлення факторів, які провокують висипання. Отже, відвідування відповідачем сімейного лікаря не може бути прийнято судом, як підставу для відмови у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що позивач по справі не вказав, права яких саме «інших утриманців» порушуються, адже жодним чином не підтверджено, що «інші утриманці » проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Вказує, що позивач посилається в своєму позові на те, що «...заборгованість зі сплати аліментів відсутня, між тим, позивач, частково в значно меншому розмірі надсилає грошові перекази на ім`я одержувача, що підтверджується випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Зазначає, що позивач, починаючи 2010 року і по теперішній час, зовсім не приділяє дитині належної уваги, не піклується про неї, не цікавиться її здоров`ям та не займається навчанням та вихованням дитини, навіть їй не телефонує. Наголошує, що позивач вказує, що значна частина коштів витрачається військовослужбовцем позивачем на власне утримання в зоні бойових дій, що є життєво необхідним при постійній загрозі життю та здоров`ю при відсічі збройної агресії російської федерації», але жодного доказу на підтвердження таких витрат позивачем не було надано, що справедливо враховано судом першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним у задоволенні апеляційної скарги відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що з урахуванням наявності на утриманні позивача ще однієї дитини, на утримання якої стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини, а в загальному розмірі він сплачує аліменти в розмірі частки від свого заробітку (доходу), суд вважає можливим зменшити розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку позивача, та на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку позивача, оскільки такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб дітей, відповідатиме рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи і узгоджуються з вимогами закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 19.08.2010 року.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 10.10.2017 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу).

Крім того від стосунків з ОСОБА_3 , позивач має також дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Красноградського районного суду Харківської області від 25.02.2021 року з позивача стягуються також аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_8 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу).

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ч.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено наступне: «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 р. у справі №565/2071/19 прийшов до висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що після прийняття постанови КМУ №1263 від 11.11.2022 року змінено перелік видів грошового забезпечення військовослужбовців, за якими аліменти виплачуються із всієї суми отриманого забезпечення, у зв`язку із чим з нього почали відраховувати аліменти у значно більшому розмірі чим раніше, зокрема раніше він сплачував аліменти від посадового окладу, який становив 21883,28 грн, по 5388,76 грн на кожну дитину, а зараз його заробіток становить більше 125000,00 грн. з якого і утримуються аліменти на двох дітей в загальному розмірі частини від доходу. Підставою на погіршення матеріального стану вказує на те, значну частину коштів витрачає на своє утримання та утримання інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 04.10.2018 року.

Згідно з нововведеннями в законодавстві утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім виплат, що не мають постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Також це стосується, зокрема, додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану.

Отже заробітна плата і додаткові виплати військовослужбовця дозволяють призначити аліменти в більшому розмірі.

Згідно з ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У пункті 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб (Постанова Кабміну України від 26.02.1993 №146) зазначено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом (Пункт 8 в редакції Постанови КМУ № 122 від 16.02.2022; із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №1263 від 11.11.2022).

Відповідно до п. 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого 07 червня 2018 року № 260 (надалі Порядок) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до п.2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у відповідних розмірах, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданнях та від іншого.

Вірним є висновок суду першої інстанції, що додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану та яка входить до доходів, що враховуються при визначенні розміру аліментів, не має систематичний щомісячний характер та встановляється на період воєнного стану, розмір якої залежить від завдань покладених на військовослужбовця, а тому посилання сторони позивача на ту обставину, що велику частину нарахованого доходу він вимушений віддавати у рахунок аліментів, та у разі їх зменшення до 1/6 та в подальшому скасування додаткових видів грошового забезпечення, погіршить матеріальне становище дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя.

У той же час, заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів, сторона позивача посилається на вимоги ст.192 СК, яка наголошує на тому, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Як вбачається з матеріалів справи, після постановлення рішення Богодухівського районного суду Харківської області №613/1012/17 від 10.10.2017 року про стягнення аліментів з позивача на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходу), у позивача народилась, ще одна дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку згідно судового наказу Красноградського районного суду Харківської області від 25.02.2021 року він також зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі частки заробітку (доходу).

При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.

При зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.

Таким чином, у зв`язку з тим, що на утриманні позивача перебуває ще одна малолітня дитина, на утримання якої стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини, отже у нього змінився сімейний стан, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зменшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку позивача, та на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку позивача, оскільки такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб дітей, відповідатиме рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання, так як позивач буде платити аліменти на кожну дитину по 1/6 частині, а в загальному розмірі на утримання двох у розмірі 1/3 частини від усіх видів (заробітку) доходу.

Доводи апелянта про те, що значна частина його заробітку витрачається як військовослужбовцем на власне утримання колегією суддів не приймається, оскільки апелянт хоча і вказує в апеляційній скарзі, на які потреби йому необхідні кошти, між тим доказів того, що їм придбані ці спорядження та оснащення матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

Ю.М . Мальований

Повний текст судового рішення виготовлено 01.09.2023 року.