ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/715/22 Номер провадження 22-ц/814/3495/23Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Одринської Т. В., Обідіної О. І.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2023 року у складі судді Бугрія В. М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року адвокат Гетя А. О. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Позов мотивовано тим, що 27 грудня 2019 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного у місті Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області зроблено відповідний запис за № 219 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 .

Після розлучення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не можуть дійти згоди щодо розподілу спільно нажитого майна, а саме - автомобіля SKODA OCTAVIA, 2012 року, унікальний заводський номер (VIN) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який був придбаний у період шлюбу у мережі дилерських автомобілів SKODA.

З метою приховування майна та намагаючись уникнути відповідальності за частинами першою та другою статті 60 СК України, ОСОБА_1 було проведено ряд реєстраційних дій, направлених на зміну власника автомобіля, зокрема: 20.11.2019 автомобіль перереєстровано на ОСОБА_4 , 22.11.2019 автомобіль перереєстровано на ОСОБА_5 , 28.12.2019 автомобіль перереєстровано на ОСОБА_1

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувають у родинних та дружніх відносинах з ОСОБА_1 .

Посилаючись на викладене, просив суд визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на автомобіль SKODA OCTAVIA, 2012 року, унікальний заводський номер (VIN) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 вартості вказаного автомобіля в розмірі 104 251 грн із залишенням автомобіля у власності ОСОБА_1 ; а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 085, 02 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 13 460 грн.

29 березня 2023 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на автомобіль HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість автомобіля в розмірі 83 500,00 грн та судові витрати в розмірі 992,40 грн - на оплату судового збору та 500 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи, всього на загальну суму 1 492,40 грн.

В обґрунтування зустрічного позову вказував, що не погоджується з заявленими позовними вимогами, посилаючись на те, що під час шлюбу за спільні кошти подружжя був придбаний автомобіль NUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN КОД НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 , власником якого згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, в період часу з 01 жовтня 2015 року по 22 листопада 2019 року, зазначена ОСОБА_2 .

Тобто, вказаний вище автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя, але зареєстрований за відповідачкою ОСОБА_2 .

Коли вони вирішили розлучитися з ОСОБА_2 , то усно домовились про те, що автомобіль HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 залишається у ОСОБА_2 , оскільки придбаний на її ім`я, а автомобіль SKODA OCTAVIA, 2012 року, (VIN) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 залишається за ОСОБА_1 , оскільки на праві приватної власності належить йому.

Після погіршення шлюбних відносин між ними в 2019 році, відповідач ОСОБА_2 , без згоди, незаконно розпорядилася спільним майном, на власний розсуд, шляхом продажу в 2019 році автомобіля HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 , без згоди іншого співвласника.

Даний факт підтверджується інформацією регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області від 23 лютого 2022 року (відповідь РСЦ ГСЦМВС в Полтавській області на адвокатський запит представником позивача отримано 14 березня 2022 року), згідно якої автомобіль HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 , станом на 21 лютого 2022 року зареєстрований не за ОСОБА_2 , а за іншою особою.

Оскільки вказаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_2 в період часу з 01.10.2015 по 22.11.2019 (під час перебування в шлюбі), але після 22.11.2019 автомобіль перереєстровано на нового власника, вважає, що автомобіль HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 належав їй повністю та не визнає за ОСОБА_1 права відшкодування вартості частини автомобіля, що належало подружжю на праві спільної сумісної власності.

Ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави від 29 червня 2022 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісним позовом та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 (а. с. 233, 234, т. 1).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2023 року позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної - сумісної власності на автомобіль SKODA OCTAVIA, 2012 року, унікальний заводський номер (VIN) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , та автомобіль HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 вартості автомобіля SKODA OCTAVIA, 2012 року, унікальний заводський номер (VIN) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 в розмірі 90 450 грн із залишенням автомобіля SKODA OCTAVIA, 2012 року, унікальний заводський номер (VIN) НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 у власності ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 1/2 вартості автомобіля HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 , в розмірі 50 895 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 085, 02 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 11 678 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на проведення оцінки майна у розмірі 1 000 грн, на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 500 грн, а всього на загальну суму 1492,40 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що спірне рухоме майно, придбане сторонами під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю та підлягає поділу між ними з присудженням кожному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно відповідно до ідеальних часток подружжя.

Не погодившись частково з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким судові витрати зі сплати судового збору за первісним позовом ОСОБА_2 розподілити пропорційно задоволеним позовним вимогам, у стягненні витрат на правову допомогу відмовити повністю, його зустрічний позов задовольнити повністю, в іншій частині рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на засадах верховенства права і не відповідає завданням цивільного судочинства, при його ухваленні судом порушено принцип змагальності сторін та не прийнято до уваги докази, які були надані ним.

Вказує, що на момент поділу спільного майна автомобіль HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 з 2019 року перебував у власності та експлуатації третьої особи, тобто не перебував у власності жодного з подружжя, а тому розмір відшкодування йому вартості вказаного автомобіля повинен визначатися виходячи з ринкової вартості автомобіля, тобто розмір відшкодування становить 83 500 грн, що узгоджується з висновками Верховного Суду та наданими ним доказами ринкової вартості спірного автомобіля та не було враховано судом першої інстанції.

Наголошує на тому, що наданий ОСОБА_2 звіт про оцінку автомобіля HYUNDAY ACCENT не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки автомобіль не перебував у власності ОСОБА_2 з 2019 року, що виключає можливість оцінки автомобіля, який перебуває у власності третьої особи.

Вважає, що поділ має бути здійснено з урахуванням інтересів обох сторін, презумпції рівності часток та обставин, що мають істотне значення.

Зазначає також, що судом позов ОСОБА_2 задоволено частково, проте суму судового збору стягнуто з нього на її користь в повному обсязі, а задоволений судом розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним з фактично наданим адвокатом обсягом юридичної допомоги, про що ним вказувалося у відзиві на позовну заяву, що також не було взято до уваги судом першої інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до положень частини першої статті 367 ЦПК України не переглядається апеляційним судом.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 02.07.1982 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27.12.2019, про що Шевченківським районним у м. Полтаві відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області складено відповідний актовий запис № 219 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а. с. 12, т. 1).

В період шлюбу сторонами було придбано автомобіль HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, унікальний заводський номер (VIN) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , який зареєстровано на позивача ОСОБА_2 та автомобіль SKODA OCTAVIA, 2012 року, унікальний заводський номер (VIN) НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який був зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_1 .

Згідно звіту з оцінки майна колісного транспортного засобу SKODA OCTAVIA, 2012 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного ФОП ОСОБА_7 11 лютого 2022 року, оціночна вартість спірного автомобіля складає 180 900 грн (а. с. 136-160, т. 1).

Відповідно до звіту з оцінки майна колісного транспортного засобу HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , складеного ПП «Експертний сервіс Україна» 30 травня 2022 року, оціночна вартість спірного автомобіля складає 101 790,00 грн (а. с. 211, т. 1).

Факт належності вказаного рухомого майна сторонам на праві спільної сумісної власності та його поділу відповідно до рівності часток подружжя ніким у справі не оспорюється та рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується.

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині визначення вартості автомобіля HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частинами першою, другою, четвертою статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Аналогічні норми містяться у статті 372 ЦК України щодо поділу майна, що є у спільній сумісній власності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні.

Виходячи з наведеного, слід діти висновку, що ринкова вартість подібного за своїми характеристиками майна може бути врахована судом лише у разі неможливості встановлення дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, така вартість автомобіля загального легкового седан - HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , була визначена звітом про оцінку майна ПП «Експертний сервіс Україна» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 31/22 від 31.01.2022), складеним 30.05.2022 на замовлення власника автомобіля ОСОБА_3 , який є третьою особою у справі.

Відповідно до частині першій статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2658-III звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина перша статті 10, частина перша статті 11 Закону № 2658-III).

Частиною другою статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Відповідно до вимог частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої статті 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Наявний у матеріалах справи Звіт про оцінку майна ПП «Експертсервіс Україна» від 30.05.2022 (а. с. 211, т. 1) відповідає вимогам статті 95 ЦПК України щодо письмових доказів та є належним, допустимим та достовірним доказом на підтвердження вартості спірного автомобіля HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 на час розгляду справи в суді.

Натомість консультативний висновок ФОП ОСОБА_8 від 15.03.2022, складений на замовлення ОСОБА_1 (а. с. 175-184, т. 1), містить інформацію щодо середньої вартості легкового автомобіля седан HYUNDAY ACCENT з об`ємом двигуна 1399 см3, 2008 року випуску, на підставі аналізу пропозицій на ринку б/у автомобілів, що за наявності можливості встановлення дійсної вартості спірного автомобіля не є належним засобом доказування.

Доводи апеляційної скарги, що на момент виникнення спору вказаний автомобіль не належав сторонам, що виключає можливість оцінки його вартості, є безпідставними, оскільки така оцінка була проведена суб`єктом оціночної діяльності 30.05.2022 - під час розгляду справи в суді, клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення вартості спірного майна ОСОБА_1 не заявлялось.

Отже, розмір частки співвласника у вартості автомобіля HYUNDAY ACCENT, 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 встановлено судом на підставі наданих стороною ОСОБА_2 належних та допустимих доказів, тоді як інша сторона таких доказів не надала і не спростувала визначений у висновку оцінювача розмір ринкової вартості спірного автомобіля, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не вбачається.

Переглядаючи справу в частині розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно статті 30 Закону № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар, порядок обчислення якого, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до вимог частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133, частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат та підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

З матеріалів справи вбачається, що належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката Гетя А. О. позивачем ОСОБА_2 по справі не надано і суду їх наявність не доведено, а розрахунок суми гонорару (винагороди) за надання правової допомоги від 21.01.2022 у розмірі 13 460 грн стосується надання адвокатом юридичної допомоги ОСОБА_2 по факту притягнення її до адміністративної відповідальності, що не є предметом спору у цій справі (а. с. 64, т. 1).

Таким чином, оскільки позивачем ОСОБА_2 не доведено наявність витрат на професійну правничу допомогу адвоката, рішення суду першої інстанції в частині присудження таких витрат позивачеві підлягає скасуванню з ухваленням з цього питання нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат на правничу допомогу в сумі 13 400 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2023 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 11 678 грн витрат на правничу допомогу адвоката та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у стягненні судових витрат ОСОБА_2 на правничу допомогу адвоката - відмовити.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Т. В. Одринська

О. І. Обідіна