Справа № 487/4910/23
Провадження № 2-н/487/953/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Сухаревич З.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожитий природний газ з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2023 року до суду надійшла заява ТОВ «Миколаївгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

10.08.2023 вказана заява передана судді Сухаревич З.М.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, серед іншого: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві про видачу судового наказу представник ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» зазначає, що надає послуги ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , тобто він є споживачем природного газу за цією адресою, у якій виникла заборгованість.

Відповідно до с. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Проте, згідно з Витягом з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 16.08.2023 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрований.

При цьому, заявником не додано доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 є власником житла за цією адресою або за згодою власника користується цим майном, у зв`язку з чим зобов`язана його утримувати.

Отже суду не надано доказів, що ОСОБА_1 є споживачем комунальних послуг наданих по даному житлу.

Суд враховує положення ст. 322 ЦК України, відповідно до яких власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окрім цього, прізвище, ім`я та по батькові боржника зазначено російською мовою.

Частиною 1 статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно із ст.10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судочинство в Україні провадиться державною мовою. Застосування інших мов у судочинстві здійснюється у випадках і порядку, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах проводиться державною мовою.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) за конституційними поданнями 51 народного депутата України про офіційне тлумачення положень статті 10 Конституції України щодо застосування державної мови органами державної влади, органами місцевого самоврядування та використання її у навчальному процесі в навчальних закладах України (справа про застосування української мови) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, застосування положень частини четвертої статті 9 ЦПК України стосується випадків усного спілкування учасника судового процесу в межах судового засідання, вказані приписи не можуть бути застосовані при складення процесуальних документів.

З огляду на викладене, заява ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» повинна бути викладена державною (українською) мовою у повному обсязі, в тому числі і анкетні дані учасників справи.

З наведеного виявлено, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 161, 163, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 16 серпня 2023 року.

Суддя: З.М. Сухаревич