Справа № 473/3812/23
РІШЕННЯ

іменем України

"01" вересня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання Лукіянчиній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки нерухомого майна, що перебуває у спільній сумісній власності, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом

встановив

24.07.2023 року позивач ОСОБА_1 , який є власником 35/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 08 червня 2023 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори, звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , який разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власниками земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та має цільове призначення для обслуговування житлового будинку про визначення частки спадкодавця в нерухомому майні земельній ділянці, що є у їх спільній сумісній власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області помер батько позивача - ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилась спадщина на належне останньому майно, зокрема на 35/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, надану для обслуговування вищевказаного житлового будинку.

Позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , який прийняв спадщину в передбаченому законодавством порядку. 08.06.2023 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державно нотаріальної контори Миколаївської області, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 35/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, надану для обслуговування вищевказаної частки житлового будинку, державним нотаріусом було відмовлено, оскільки з наданих документів встановлено, що земельна ділянка, яка входить до складу спадкового майна, перебуває у спільній сумісній власності померлого та іншого колишнього співвласника майна ОСОБА_4 , без визначення частки спадкодавця в даному нерухомому майні, та не зазначено кому саме з двох співвласників видано державний акт.

Посилаючись на неможливість оформлення права власності на земельну ділянку у позасудовому порядку через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 , позивач просив позов задовольнити визнавши частку спадкодавця у цьому виді власності, яка є пропорційною розміру часток в спільній частковій власності на житловий будинок та визнати права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою від 28 липня 2023 року було відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням справи до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

В судове засідання позивач не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

З Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради №210 від 17.08.1993 року слідує, що земельна ділянка площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , спадщину після її смерті прийняв її син ОСОБА_2 та йому 30.07.1992 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом 65/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 січня 2022 року було визначено частку ОСОБА_4 в спірній земельній ділянці (65/100) та визнано за відповідачем ОСОБА_2 право власності на обумовлену частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні було встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 08.06.2023 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори власником 35/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 став позивач ОСОБА_1 .

У відповідності до ч.2 ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників житлового будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом (ч.3 ст. 89 ЗК України). Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності мають право на її поділ або виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом (ч.4 ст. 89 ЗК України).

У відповідності з п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при визначенні частки спільної земельної ділянки, право на користування якою мають особи, слід виходити з розміру їх часток у будинку, господарських будівель та споруд на час виникнення спільної сумісної власності.

Позивач є спадкоємцем за законом згідно зі статтею 1261 ЦК України і прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з чим було заведено спадкову справу №101/2022 та видано 08.06.2023 року Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за законом .

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Таким чином, за життя спадкодавець набув право власності на земельну ділянку і тому спадкоємець також набуває право власності в порядку спадкування за законом в судовому, а не в нотаріальному порядку через відмову через порушення форми видачі державного акту на право приватної власності, який має видаватися громадянину, а не громадянам.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 268ЦПК України, суд

ухвалив

Позов задовольнити.

Визначити за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , 35/100 часток в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка надана для обслуговування житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 15 грудня 1993 року згідно рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради №210 від 17.08.1993 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 35/100 часток земельної ділянки площею 0,1000 га, яка надана для обслуговування житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 15 грудня 1993 року згідно рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради №210 від 17.08.1993 року.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів .

Суддя: М.М. Ротар