Провадження № 2/127/1923/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в травні 2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у шлюбі, зареєстрованому між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 26.12.2003 року. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище матері змінилося на « ОСОБА_4 ».

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.09.2006 року у справі № 2-1336 2006 року ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав стосовно позивача.

Відповідно до рішення МСЕК від 11.07.2022 року позивачу встановлена III (третя) група інвалідності, з дитинства, що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ № 022512. На підставі цього ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи в розмірі 2100 грн.

Позивач проживаю разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Мати здійснює за позивачем догляд та отримує компенсацію за надання соціальних послуг невиліковно хворим у розмірі 2589 грн. станом на квітень 2023 року.

Після досягнення позивачем повноліття батько ніякої матеріальної допомоги на моє утримання не надає, а тому останній звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 3500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду довічно.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач та представник відповідача надали суду відзив на позов, в якому зазначено, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів в меншому розмірі, а саме 1500,00 грн. щомісяця на утримання сина. Також заперечили щодо стягнення аліментів довічно.

Вислухавши учасників справи, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 02.10.2006 року.

Шлюб між батьками позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 26.12.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_2 . Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище матері позивача змінилося на « ОСОБА_4 ».

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.09.2006 року (цивільна справа № 2-1336 2006 р.) позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно виписки з акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 022512 позивачу ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, причина: інвалідність з дитинства, інвалідність встановлена до 01.08.2024 року.

На підставі цього позивач отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи в розмірі 2100,00 грн, що підтверджується довідкою від 28.04.2023 року № 984.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи від 28.04.2023 року № 25135, № 25131.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення (Правобережне) від 28.04.2023 року № 982 ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення (Правобережне) та отримує компенсацію за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійний основі за невиліковно хворим, який через порушення функцію організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.08.2022 року та отримує компенсацію за надання соціальних послуг невиліковно хворим у розмірі 2589 грн. станом на квітень 2023 року, що підтверджується довідкою від 28.04.2023 року № 983.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 182 СК України передбачено що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У відповідності до ст. 200, 201 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.

Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів з відповідача на його утримання у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, на період встановленої йому інвалідності щомісячно до 01.08.2024 року, оскільки саме такий розмір призначених аліментів буде виправданий дійсними потребами, обумовлений фактичними обставинами справи та сприятиме меті зобов`язання щодо утримання.

У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення у межах суми платежу за один місяць з відповідача на користь позивача підлягає негайному виконанню.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 206, 258, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , аліменти в розмірі 1500 гривень 00 копійок на період встановленої йому інвалідності щомісячно і проводити з 31.05.2023 року до 01.08.2024 року.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання сина у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя