ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

30 серпня 2023 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 954/344/21

Номер провадження: 22-ц/819/185/23

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Вейтас І.В., Кузнєцової О.А.

секретар: Павлова Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 25 жовтня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Гончаренка О.В.., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Нововоронцовська селищна рада, про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що їй на праві власності належать земельні ділянки загальною площею 4,559 га, а саме площею 1,9852 га з кадастровим номером :05:001:0323 та площею 2,5738 га з кадастровим номером :05:003:0024, які розташовані на території Хрещенівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У вересні 2020 року вона вирішили передати належні їй земельні ділянки в оренду ТОВ «Управляюча компанія «Відродження Південь», проте під час реєстрації підписаного між ними договору оренди вона дізналася, що 02 липня 2019 року відповідно до договорів оренди б/н від 24 червня 2019 року зазначені земельні ділянки ніби то нею були передані в оренду строком на 10 (десять) років орендарю ОСОБА_2 і зазначені договори оренди були зареєстровані у встановленому законом порядку. В подальшому, після звернення до правоохоронних органів, їй стало відомо, що земельні ділянки від її імені та без її відома передав в оренду її онук ОСОБА_3 , який також звертався до правоохоронних органів, оскільки ОСОБА_2 і його вів в оману. Посилаючись на те, що укладені між нею та ОСОБА_2 договори оренди б/н від 24 червня 2019 року, що зареєстровані 02 липня 2019 року, є нікчемними, оскільки жодних договорів оренди земельних ділянок вона з ОСОБА_2 не укладала, свого підпису у договорах не ставила, кошти за оренду земельних ділянок ніколи не отримувала, під час реєстрації договорів оренди вона не була присутньою і жодних відповідних заяв щодо проведення державної реєстрації договорів оренди не подавала, ОСОБА_1 просила суд:

- скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі (площею 1,9852 га з кадастровим номером :05:001:0323 та площею 2,5738 га з кадастровим номером :05:003:0024) б/н від 24 червня 2019 року, укладені між нею та ОСОБА_2 , терміном на 10(десять) років, зареєстровані державним реєстратором Молотковою І.Б. управління з питань економічного, агропромислового розвитку, інфраструктури і торгівлі Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонсько/ області;

- витребувати у ОСОБА_2 належні їй земельні ділянки та повернути їй укористування;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь судовий збір.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 25 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які були б підставою для задоволення позову і свідчили б про не підписання договорів оренди землі позивачем. Судом зазначено, що підстава для задоволення заявлених позовних вимог не може ґрунтуватися лише виключно на позиції одного свідка, який є близьким родичем позивачки і який є зацікавленою особою у розгляді справи на користь позивача, а відповідних клопотань щодо призначення у справі судової почеркознавчої експертизи позивачем не заявлялось, хоча таке право судом їй було роз`яснено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог. Так, зазначає про те, що суд першої інстанції не надав оцінки доводом позивача про те, що належні їй земельні ділянки були передані в оренду її внуком ОСОБА_3 , який не був уповноваженою особою щодо розпорядження земельними паями і який під час розгляду справи не заперечував факт підписання саме ним договорів оренди земельних ділянок без її дозволу та відома. Зокрема вказує, що договори оренди землі вона не підписувала та не уповноважувала інших осіб на їх підписання, заперечує факт отримання нею будь-яких пропозицій щодо їх укладення від ОСОБА_2 , погодження між сторонами істотних умов вказаного договору.

Також апелянт зазначає, що причиною неподання до суду першої інстанції відповідних клопотань про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи є те, що вона вважає показання свідка ОСОБА_3 достатніми та допустимими доказами, які не є припущеннями. Відзначає, що факти щодо підписання ОСОБА_3 договорів оренди землі без її дозволу та відома були також підтвердженні під час проведення перевірки заяви, поданої ОСОБА_3 до правоохоронних органів.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

Письмових відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ХС № 013730 від 27.09.2004 року позивачу належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Хрещенівської сільської ради Нововоронцовського (Бериславського) району Херсонської області, загальною площею 4,559 га, а саме: площею 1,9852 га з кадастровим номером :05:001:0323 та площею 2,5738 га з кадастровим номером :05:003:0024 (а.с.4).

24 червня 2019 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0323, площею 1,9852 га на території Хрещенівської сільської ради Бериславського району Херсонської області строком на десять років. Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 242122502 від 28.01.2021 року, договір оренди зареєстровано 02.07.2019 року(а.с.5-8, 12-13).

24 червня 2019 року між ОСОБА_1 . Та ОСОБА_2 було укладено інший договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0024, площею 2,5738 га на території Хрещенівської сільської ради Бериславського району Херсонської області строком на десять років. Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 242123112 від 28.01.2021 року, договір оренди зареєстровано 02.07.2019 року (а.с.5-8, 14-15).

Звертаючись до суду з позовними вимогами ОСОБА_1 заперечувала факт підписання та укладення договорів оренди з ОСОБА_2 . На підтвердження зазначеного факту посилалася на показання свідка ОСОБА_3 , який є її онуком і який під час розгляду справи в суді першої інстанції був допитаний в якості свідка та повідомив, що до нього звернувся ОСОБА_2 з пропозицією заключити договір на обробіток земельного паю ОСОБА_1 . Він погодився, надав акт на земельну ділянку, паспорт і ідентифікаційний код ОСОБА_1 для виготовлення договору оренди землі. Він особисто підписав кожну сторінку договору, свідків при підписанні, крім ОСОБА_2 , не було, ОСОБА_1 не знала про укладення договору, орендну плату жодного разу не отримував. У жовтні 2020 року з приводу підробки ним підпису на договорах звертався до поліції.

Також до позовної заяви позивачем доданий висновок органів поліції за результатом розгляду матеріалів, зареєстрованих 08.10.2020 року у журналі єдиного обліку за № 2118 за заявою ОСОБА_3 про те, що порушені у зверненні питання є цивільно-правовими відносинами.

Судом першої інстанції зазначалось, що клопотань від учасників судового розгляду про призначення судової почеркознавчої експертизи не надходило.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У частині першій статті 627 ЦК зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Разом з тим визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з вимогами статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.

Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір.

Істотні умови договору оренди землі визначені в статті 15 Закону України «Про оренду землі», відповідно до частини першої якої істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

У статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Частиною четвертою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, як передбачено у частині першій статті 215 ЦК України.

У даній справі ОСОБА_1 звернулася з вимогою про скасування державної реєстрації договорів оренди землі та витребування у відповідача земельних ділянок, посилаючись на те, що договори оренди, укладені між нею та ОСОБА_2 , вона не підписувала та умови їх не погоджувала.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, у змагальному процесі позивач повинен довести вимоги, на які він посилається, а суд повинен забезпечити змагальність сторін процесу.

В даній справі, за встановлених судом обставинах, тягар доказування лежить на стороні, яка оспорює факт укладення договорів, тобто на позивачеві. Показання свідка, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення своїх вимог, не може вважатися допустимим доказом у справі, оскільки для визначення справжності підпису у договорі оренди необхідні спеціальні знання, а клопотань про призначення відповідної експертизи позивачем не заявлялося попри надання роз`яснень з цього приводу судом першої інстанції, що є його правом на реалізацію своїх процесуальних прав та обов`язків.

Так, матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б свідчили, що наявні у матеріалах справи оригінали оскаржуваних договорів оренди землі підписані не позивачем, а іншою особою. Отже, суд, у зв`язку з відсутністю необхідних експертних знань, був позбавлений можливості надати правильну оцінку на предмет належності ОСОБА_1 наявним в оспорюваних договорах підписам.

З огляду на вищезазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договори оренди були підписані не позивачем, а іншою особою, ОСОБА_1 не надано.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані позивачем докази, які достеменно підтверджують факт укладання договорів оренди іншою особою без її дозволу, відома та погодження, а саме показання свідка ОСОБА_3 . Зазначені докази та посилання були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.

До подібних правових висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2021 року під час розгляду справи № 474/680/18.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 25 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.В. Радченко

Судді І.В. Вейтас

О.А.Кузнєцова