ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9170/23Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В. Л.
Провадження № 22-ц/817/753/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуюча- Бершадська Г.В.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

представника апелянта

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/9170/23 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Квартал-Л" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.05.2023 року, постановлену суддею Дзюбич В. Л., дату складення повного тексту не зазначено за заявою ПП "Квартал-Л" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року ПП "Квартал-Л" звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів за період з листопада 2016 року по день звернення до суду із даною заявою, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.05.2023 року відмовлено ПП "Квартал-Л" у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів.

Ухвалу суду оскаржило ПП "Квартал-Л".

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за період з листопада 2016 року по день звернення до суду із даною заявою в зв`язку із спливом позовної давності встановленої ст. 257 ЦК України, не застосував до спірних правовідносин п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, введений в дію Законом України від 30.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку в поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби строки визначені ст.257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, ПП "Квартал-Л" вказало, що боржником частково проводились оплати за надані послуги, що свідчить про визнання нею свого боргу та переривання строків позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На виконання вимог ст.360 ЦПК України відзив на апеляційну скаргу суду не подано.

В судовому засіданні представник ПП "Квартал-Л" апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, які у ній викладено.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів заяви про видачу судового наказу, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.257, ст.261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У даній справі заявник просить про видачу судового наказу про стягнення з боржника 4804,21 грн. боргу за вивезення побутових відходів за період з листопада 2016 року по дату подання заяви травень 2023 року, 531,93 грн. - інфляційних втрат, 197,42 грн. - три проценти річних від простроченої суми.

Крім того в апеляційній скарзі та в заяві про видачу судового наказу зазначено, що плата за послуги з вивезення твердих побутових відходів вносилась ОСОБА_1 в лютому, квітні та листопаді 2017 року, що на думку заявника свідчить про визнання нею свого боргу та переривання строків позовної давності.

Разом з тим, враховуючи внесення ОСОБА_1 плати за послуги з вивезення твердих побутових відходів в лютому, квітні та листопаді 2017 року та момент подання заяви про видачу судового наказу травень 2023 року вимога про стягнення заборгованості виходить за межі трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, про що вірно вказав суд першої інстанції, та за змістом п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Доводи скаржника про те, що строки продовжуються на строк дії карантину, відповідають п.12 Перехідних положень ЦПК України, однак висновків суду не спростовують, оскільки період за який заявник просить видати судовий наказ перевищує три роки, а тому спір має розглядатися в позовному провадженні, а не в наказному .

Згідно з ч.13 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За встановлених у даній справі обставин, заявник може подавати позовну заяву про стягнення заборгованості з відповідача у позовному провадженні, а не заяву в порядку наказного провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Квартал-Л" залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.05.2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.09.2023 року.

Головуюча

Судді