ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м.Суми

Справа №576/708/23

Номер провадження 22-ц/816/1097/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

за участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності:

представника ТОВ «ДЕБТ ФОРС» Рибалка Олексія Костянтиновича ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС»

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2023 року у складі судді Колодяжного А.О. ухваленого в м. Глухів Сумської області,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 березня 2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 010/0273/82/0029963, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок з кредитним лімітом у розмірі 5700 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36,9 %, строк повернення до 01 березня 2013 року.

27 лютого 2013 року між банком та відповідачем укладена додаткова угода до вказаного кредитного договору, за умовами якої збільшено ліміт кредитування до 15400 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 %. Строк користування кредитом погоджено до 27 лютого 2017 року.

26 червня 2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором від 01 березня 2011 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем.

Вказувало, що відповідачем отримані у кредит грошові кошти не повернуто.

Загальний розмір заборгованості станом на 07 лютого 2023 року становить 57044,63 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 24119,43 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 689,88 грн, заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 32235,32 грн.

Посилаючись на вищевказані обставини, просило суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 010/0273/82/0029963 від 01 березня 2011 року у розмірі 57 044,63 грн, понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

РішеннямГлухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 24809 грн 31 коп. заборгованості за кредитним договором № 010/0273/82/0029963 від 01.03.2011 р., 3914 грн 10 коп. витрат на професійну правничу допомогу, 1167 грн 27 коп. судового збору.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги до ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі та стягнути витрати на професійну правничу допомогу.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що 09 березня 2023 року між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір 09-03/23 про відступлення прав вимоги до боржника за кредитним договором № 010/0273/82/0029963, при цьому ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника.

12 травня 2023 року між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» укладено договір №11-05/23 про відступлення (купівлюпродаж) прав вимоги від 12 травня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило право вимоги ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту № 010/0273/82/0029963, при цьому ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло статусу кредитора по відношенню до боржників.

Вказує, що 27 лютого 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладена додаткова угода до кредитного договору № 010/0273/82/0029963, за умовами якої сторони погодили збільшення ліміту кредитування до 15400 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 %. Пунктом 1.3 додаткової угоди передбачено, що процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена у розмірі 36%, яка діє з дати початку кредитування до повного погашення кредиту.

Отже, наголошує на тому, що сторони у договорі погодили, що договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань, та як наслідок, передбачає нарахування відсотків за користування кредитом за відсотковою ставкою у розмірі 36%.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, відповідачем подано не було.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24119,43 грн та процентами в розмірі 689,88 грн не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, щовідповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, а тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та нараховані відсотки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 01 березня 2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 010/0273/82/0029963, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,9 %, строк кредитування 24 місяці (а.с. 8-14).

27 лютого 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем укладено додаткову угода до кредитного договору № 010/0273/82/0029963, за умовами якої збільшено ліміт кредитування до 15400 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 %. Строк кредитування 48 місяців, що починається з 27 лютого 2013 та закінчується 27 лютого 2017 року (а.с. 15-26).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 010/0273/82/0029963 від 01 березня 2011 року, станом на 26 червня 2019 року заборгованість за тілом кредиту складала 24119,43 грн, заборгованість за процентами - 689,88 грн (а.с. 31-35).

26 червня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-9, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору за плату, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників (а.с. 69-82).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитним договором.

До реєстру боржників, включено також заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/0273/82/0029963 від 01 березня 2011 року, розмір боргу становив 24809,31 грн (а.с. 78-81).

Згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 010/0273/82/0029963складає 57044,63 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 24119,43 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 689,88 грн, заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) за період з 26 червня 2019 року по 06 лютого 2023 року 32235,32 грн, виходячи з відсоткової ставки 36,9% (а.с. 68).

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору відповідно до частини 1статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції правильно встановлено, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 01 березня 2011 року було укладено кредитний договір № 010/0273/82/0029963 та додаткову угоду від 27 лютого 2013 року, яким узгоджено розмір кредиту, строки його повернення до 27 лютого 2017 року, розмір відсотків за користування кредитними коштами.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виконало взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором та перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти.

26 червня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-9, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором від 01 березня 2011 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Доказів погашення кредитної заборгованості, як первісному кредитору, так і ТОВ «Вердикт Капітал», відповідачем суду надано не було.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24119,43 грн та заборгованості за процентами у розмірі 689,88 грн, оскільки відповідач належним чином, в установлений договором строк та на умовах, визначених в договорі, не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань, а тому з відповідача підлягають стягненню відсотки за користування кредитом з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, сторони у договорі погодили строк кредитування до 27 лютого 2017 року. Матеріали справи не містять доказів зміни строку виконання основного зобов`язання та пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, після закінчення строку кредитування 27 лютого 2017 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 02 травня 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 6 вересня 2023 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова