Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/1539/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

08 серпня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М.

за участю

представника

позивача за довіреністю ОСОБА_1

представника третьої

особи за довіреністю Барабанщикової О.А.

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Благоустрій» Черкаської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , треті особи: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач КП «Благоустрій» Черкаської міської ради через свого представника Калінченкова Д.М., звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що Комунальне підприємство «Благоустрій» Черкаської міської ради є балансоутримувачем гуртожитку № 245/1 по АДРЕСА_1 та прибудинкової території, згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.06.2019 № 706. Відповідно до вказаного вище рішення та акту прийомупередачі, даний гуртожиток та прибудинкова територія передані КП «Благоустрій» у господарське відання.

Як зазначено, відповідно до інформації, наданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 21.02.2023 № 2304-01-10, у кімнаті АДРЕСА_2 зареєстровані наступні громадяни: ОСОБА_3 , 1970 р.н.; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Разом з тим, відповідачі не проживають у вказаному вище житловому приміщенні понад один рік з моменту їх реєстрації (прописки) без поважних причин, обов`язки по утриманню приміщення не виконують, про що складено відповідний акт. До того ж, відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть та їх особистих речей у кімнаті немає і, взагалі, вони кімнатою не цікавляться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачам ні хто не чинив.

У позовній заяві також вказано, що на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 05.09.2022 №699, між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (наймодавець) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був укладений Договір оренди комунального житла від 15.09.2019, відповідно до якого наймодавець надав у користування ОСОБА_2 ліжкомісце у кімнаті № 210, площею 12,0 кв. м у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , де він на даний час фактично проживає та зареєстрований. Пунктом 2.2.9. зазначеного Договору визначено, що, наймач зобов`язався укласти договори з виконавцями послуг щодо утримання гуртожитку забезпечення послугами тепло-, водо-, газо-, електропостачання та вносити плату за отримані житлово-комунальні послуги.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить суд визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 15.03.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Службу у справах дітей Черкаської міської ради та ОСОБА_2 . Крім того, сторонам та третій особі встановлені строки для подачі заяв по справі.

19.05.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Під час підготовчого провадження 28.04.2023 судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Департамент житлово-комунального господарства Черкаської міської ради.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити у повному обсязі, на підставі обґрунтування, що наведене у позовній заяві та з урахуванням доданих до неї доказів. Крім того зазначив, що судові витрати сторона позивача залишає за собою.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не з`явилися, хоча судом повідомлялися у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідачів належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додатково зазначив, що у 2017 році він вселився до кімнати АДРЕСА_2 . Спочатку йому було надано право користування ліжко-місцем у даній кімнаті, а потім був укладений договір оренди кімнати у гуртожитку. На момент вселення у даній кімнаті ніхто не мешкав, вона була порожньою. Він ніколи не бачив і не знає осіб, які зареєстровані у цій кімнаті і, відповідно, не перебуває з ними у сімейних відносинах.

У судовому засіданні представниця третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради за довіреністю Барабанщикова О.А. зазначила, що Службою наданий висновок щодо вирішення даного спору. Крім того, вказала, що вона проводила бесіду з батьками дітей, які зареєстровані у кімнаті АДРЕСА_2 . Мати дитини ОСОБА_10 повідомила, що має у власності квартиру, але для перереєстрації дітей до нового житла відсутня згода батька, який зараз проходить службу у ЗСУ. Батько дитини повідомив, що він не має змоги спілкуватися і скерував представника Служби до матері дітей для вирішення усіх питань. Крім того, мати дитини ОСОБА_11 знає про наявність даної справи у суді, а батько не виходить на зв`язок. Враховуючи зазначені вище обставини, при вирішенні даного спору покладалася на розсуд суду.

У судове засідання представник третьої особи Департаменту житлово-комунального господарства Черкаської міської ради не з`явився. 19.06.2023 в.о. директора департаменту Наумчуком А. подане до суду клопотання про розгляд справи без участі представника департаменту. Заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він мешкає у кімнаті АДРЕСА_4 з 2008 року. Особи, які є відповідачами у даній справі, йому не знайомі і він їх ніколи не бачив, хоча його кімната знаходиться поруч з кімнатою АДРЕСА_5 . Разом з тим, з 2017 року у кімнаті № 210 мешкає ОСОБА_2 . Він неодноразово був у нього в гостях, у кімнаті ОСОБА_2 мешкає один. Крім того, зазначив, що він був членом комісії при обстеженні кімнати АДРЕСА_2 і особисто підписав акт від 03.03.2023 про фактичне не проживання певних осіб за місцем реєстрації.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона мешкає у кімнаті АДРЕСА_6 з 2007 року. Її кімната знаходиться поруч із кімнатою АДРЕСА_5 , де мешкає ОСОБА_2 . У його кімнаті вона ніколи не бачила жіночих і дитячих речей. Осіб, які є відповідачами у даній справі, вона не знає. Крім того, зазначила, що вона була членом комісії при обстеженні кімнати АДРЕСА_2 і особисто підписала акт від 03.03.2023 про фактичне не проживання певних осіб за місцем реєстрації.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачів, які повідомлялася судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи.

Заслухавши думку представника позивача, третіх осіб та покази свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.06.2019 № 706 «Про затвердження акту прийому-передачі відомчого житлового фонду житлового будинку АДРЕСА_7 та гуртожитку по АДРЕСА_3 у власність територіальної громади м. Черкаси» вирішено затвердити акти прийому-передачі відомчого житлового фонду житлового будинку АДРЕСА_7 та гуртожитку по АДРЕСА_3 у власність територіальної громади м. Черкаси, з подальшою передачею їх на баланс Комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради (а.с. 11-13).

Також встановлено, що рішенням Черкаської міської ради від 06.04.2021 №5-22 «Про зміну назви Комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» змінено найменування КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради на КП «Благоустрій» Черкаської міської ради. Крім того, цим рішенням затверджено Статут КП «Благоустрій» Черкаської міської ради (а.с. 14).

Згідно з рішенням Черкаської міської ради від 26.01.2023 №35-24 «Про затвердження Статуту Комунального підприємства «Благоустрій» Черкаської міської ради» затверджено нову редакцію Статуту КП «Благоустрій» Черкаської міської ради, відповідно до якого КП «Благоустрій» здійснює управління майном комунальної власності, переданим на баланс, в оперативне управління чи господарське відання підприємства, а також має правомочність укладення на підставі рішення, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради, договору найму жилого приміщення у будинках державного, комунального і громадського житлового фонду з наймачами громадянами, зміна та розірвання таких договорів, у порядку встановленому законодавством (а.с. 15, 16).

З матеріалів справи вбачаться, зокрема, з відповіді № 2304-01-10 від 21.02.2023, на адвокатський запит ОСОБА_14 , наданої департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради, за адресою: вул. В.Чорновола, 245/1, кім. 210, м. Черкаси, станом на 21.02.2023, зареєстровано 8 (вісім) осіб, зокрема і відповідачі: ОСОБА_3 з 25.09.1992, ОСОБА_4 з 15.09.2006, ОСОБА_5 з 19.06.1980, ОСОБА_6 з 30.10.2009, ОСОБА_7 з 13.02.2014, ОСОБА_8 з 09.07.2014, ОСОБА_9 з 06.04.2017, ОСОБА_2 з 16.07.2018 (а.с. 17).

Між тим, з акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 03.03.2023, затвердженого в.о. директора КП «Благоустрій» Черкаської міської ради, вбачається, що починаючи з 15.04.2017, за адресою: АДРЕСА_8 фактично не проживають ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Їхніх особистих речей у кімнаті немає, оплату комунальних послуг вони не здійснювали (а.с. 20). Крім того, під час розгляду справи, встановлено, що всі відповідачі не перебувають у родинних відносинах із третьою особою по справі ОСОБА_2 .

Разом з тим, відповідно до договору найму житла від 10.04.2017, укладеного між Черкаським державним комерційним житлово-побутовим підприємством «Житлосервіс» та ОСОБА_2 , останньому надано у користування ліжко-місце у кімнаті №210 гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , - на строк з 10.04.2017 до дати виселення (а.с. 157).

У подальшому, між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради та ОСОБА_2 укладений Договір оренди комунального житла від 15.09.2022, відповідно до якого орендодавець надав у користування ОСОБА_2 кімнату № 210, площею 12,0 кв.м у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , де він фактично мешкає та зареєстрований на даний час (а.с. 18, 19).

До того ж, відповідно до висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування, № 972-01-21 від 14.04.2023, Службою у справах дітей встановлено, що малолітній ОСОБА_8 є учнем 2в класу загальноосвітньої школи № 18. Родина мешкає в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_9 (номер квартири не встановлено), яка належить його матері, відповідачці по справі ОСОБА_7 . 05.04.2023 під час телефонної розмови із спеціалістом служби у справах дітей громадянка ОСОБА_7 повідомила, що вони з чоловіком заперечують проти зняття їх сина з реєстрації місця проживання, оскільки дитина залишиться без реєстрації місця проживання. Наразі самостійно знятися з реєстрації не можуть, бо батько дитини несе службу у Збройних Силах України. Крім того, неповнолітня ОСОБА_6 є ученицею 10 класу загальноосвітньої школи № 4. Під час телефонної розмови з відповідачкою по справі ОСОБА_5 , матір`ю неповнолітньої, встановлено, що ні батько, ні мати, ні сама неповнолітня у власності житла не мають, проживають і орендованій квартирі (адресу вказати відмовилися), тому заперечують проти зняття їх з реєстрації місця проживання. 04.04.2023 громадянка ОСОБА_5 по «вайберу» повідомлена про наявність зазначеної позовної заяви. Відповіді на повідомлення не надала. Тому з`ясувати думку батьків неможливо. З огляду на викладене вище, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради від 13.04.2023 № 1, орган опіки та піклування м. Черкаси при винесенні рішення щодо визнання малолітнього ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , та неповнолітньої ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, покладається на розсуд суду (а.с. 188, 189).

Таким чином, встановлено, що відповідачі не мешкають у вказаній вище кімнаті у гуртожитку з 15.04.2017, їх особистих речей у кімнаті немає, добровільно вони не знялися з реєстрації за вказаною адресою. Суд вважає, що відповідачі повністю втратили зв`язок з помешканням, оплату за комунальні послуги не здійснюють, не займаються утриманням житла. Судом також не встановлено жодних обставин щодо вчинення будь-якими особами перешкод відповідачам у користуванні житлом. Крім того, відсутні об`єктивні дані вважати, що відповідачі не проживають у помешканні з поважних причин.

Оскільки відповідачі не використовують жиле приміщення за цільовим призначенням, в ньому проживає інша особа на законних підставах, то позивач, враховуючи його повноваження, визначені Статутом, звернувся до суду із зазначеним позовом правомірно.

Тож, між сторонами склалися житлові правовідносини, які регулюються нормами Житлового кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За змістом статті 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 4 статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Житлове законодавство покликане сприяти забезпеченню права громадян на житло, ефективному використанню та охороні житлового фонду. Завданнями житлового законодавства України є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин (ст. 2 ЖК). Право на житло забезпечується розвитком і охороною державного і громадського житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі (ст. 1 ЖК).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЖК, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд.

Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється (ст. 6 ЖК).

Гарантованому ст. 9 ЖК праву громадян на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення, кореспондує обов`язок використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення (ч. 1 ст. 10 ЖК).

У статті 130 ЖК передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України.

Окрім відповідної глави ЖК, зазначене питання на теперішній час регулюється Примірним положенням про користування гуртожитками, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 №498. Натомість це Положення не регулює відповідальність мешканців гуртожитку за порушення правил користування гуртожитками, а отже зазначене питання регулюється загальними нормами житлового законодавства, тобто ЖК.

Як встановлено судом гуртожиток по АДРЕСА_3 , переданий у власність територіальної громади м. Черкаси, а отже на мешканців такого гуртожитку поширюються гарантії, передбачені Законом України від 04.09.2008 № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».

Оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону №2482-XII, прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК.

Відповідно до статті 61 ЖК користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до статті 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За змістом абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

До того ж, Верховним Судом у постанові від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц виснувало, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Слід також зазначити, що процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не мешкають у гуртожитку з 15.04.2017 без поважних причин, їхніх особистих речей за зареєстрованим місцем проживання не має, вони не проявляли інтересу щодо житла у гуртожитку. Відповідно до договору найму житла від 10.04.2017, укладеного між Черкаським державним комерційним житлово-побутовим підприємством «Житлосервіс» та ОСОБА_2 (третя особа по справі), останній набув на законних підставах право користування жилим приміщенням і фактично з цього часу в ньому і проживає на даний час. Слід зазначити, що незважаючи на обставини реєстрації місця проживання відповідачів за вказаною адресою, вони не надали жодних доказів щодо того, на якій саме підставі вони набули право користування кімнатою чи ліжко-місцем у спірній кімнаті гуртожитку. Також, суд звертає увагу, що відсутні докази про визнання недійсними, розірваними договорів найму та оренди, за яких ОСОБА_2 набув право користування кімнатою у гуртожитку. Із заявою про збереження за відповідачами (кожним з них) місця проживання до балансоутримувача гуртожитку, тобто, КП «Благоустрій» Черкаської міської ради, вони не зверталися. Комунальні послуги відповідачі не сплачують, не беруть участі в утриманні житла тривалий час. Крім того, відповідачі та третя особа ОСОБА_2 (наймач), який фактично з 2017 року проживає у спірній кімнаті, не є членами однієї сім`ї, родичами та близькими особами. Відсутні будь-які належні, допустимі та переконливі докази про те, що позивач чи інші особи, вчиняють/вчиняли дії, направлені на перешкоджання відповідачам користуватися відповідною кімнатою у гуртожитку. Також, як на думку суду, всі сім відповідачів не могли фактично користуватися жилим приміщенням у вказаному гуртожитку одночасно, враховуючи площу кімнати №210, яка становить 12кв.м, ту обставину, що особи не є членами однією сім`ї, вони не вели спільне господарство, є особами різної статі та віку, а сам по собі факт їхньої реєстрації за вказаною адресою, при відсутності їхнього бажання проживати у кімнаті, утримувати житло та відсутності поважності причин їхнього не проживання протягом тривалого часу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. За дослідженим висновком, наданим Службою у справах дітей Черкаської міської ради та за поясненнями представника третьої особи, яка безпосередньо здійснювала перевірку обставин справи, на виконання ухвали суду, відповідно до ст. 19 СК України, судом встановлено, що відповідачі з дітьми проживають за іншими адресами, деякі мають у власності житло, що у сукупності з іншими дослідженими доказами свідчить про відсутність поважності причин їхнього не проживання понад шість місяців (з квітня 2017 року) у кімнаті АДРЕСА_2 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для збереження за відповідачами права користування кімнатою у гуртожитку.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи думку та висновок третіх осіб, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, слід зазначити, що відповідачі не скористалися правом надати свої заперечення проти позову та докази на спростування доводів та доказів, які надані позивачем, третіми особами та, які були досліджені під час розгляду справи, незважаючи на те, що тягар доказування поважності причин відсутності особи понад встановлені строки покладається на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду у сумі 2684 грн. 00 коп., який слід залишити за позивачем, враховуючи його заяву, викладену в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 268, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (1970р. народження, код дані відсутні, зареєстрований: АДРЕСА_8 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код дані відсутні, зареєстрований: АДРЕСА_8 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код дані відсутні, АДРЕСА_8 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код дані відсутні, зареєстрована: АДРЕСА_8 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , код дані відсутні, зареєстрований: АДРЕСА_8 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , код дані відсутні, зареєстрований: АДРЕСА_8 ), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , код дані відсутні, зареєстрований: АДРЕСА_8 ) такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_2 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 18.08.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька