Справа № 346/3110/22
Провадження № 2/346/194/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Махно Н.В.,

за участю: секретаря: Івасів В.В.

представника позивача: Гураля Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за довіреністю, Балагурак В.В., звернулася до суду із даним позовом, мотивувавши його тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 15.11.2011 року. Позичальнику було відкрито кредитний рахунок, та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 16000.00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких ОСОБА_2 при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме внесенням коштів у готівковому або безготівковому порядку або шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі Договору. Тобто позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Але в процесі користування кредитним рахунком, позичальник не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Позивач зазначає, що таким чином у порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 не виконав зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.06.2019 року. Зазначає, що 24.06.2020 року була направлена претензія кредитора до Першої коломийської районної державної нотаріальної контори, та 18.09.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого є ОСОБА_1 . Зазначає, що 25.12.2021 року до ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Тому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 9547,57 грн. за кредитним договором б/н від 15.11.2011 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Представник відповідача, адвокат Остяк В.В., подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, тому в їх задоволенні слід відмовити. Мотивує це тим, що позивачем не надано достатньо доказів, оскільки визначено неналежне коло відповідачів, тому що, окрім відповідача ОСОБА_1 , наявні інші спадкоємці, що прийняли спадщину за померлим спадкодавцем. Також зазначає, що позивач не доводить, що померлий був власником будь-якого майна. Крім того, зазначає, що позивачем пропущені строк звернення до спадкоємців з вимогою. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також просив розгляд справи проводити без відповідача та його представника. Представник позивача за довіреністю, ОСОБА_3 , подала до суду відповідь на відзив, у якій заперечила поданий до суду відзив, зазначила, що строк на подачу претензії до спадкоємців не було пропущено. При цьому зазначила, що з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведена відсутність заборгованості. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю, ОСОБА_4 , поданий до суду позов та відповідь на відзив підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що ОСОБА_2 15.11.2011 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 20). Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_2 за договором № б/н від 15.11.2011 року становить 9547,57 грн. (а.с.6-13). Як вбачається із свідоцтва про смерть від 19 червня 2019 року, позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 50). 26.05.2020 року позивачем складена і направлена претензія кредитора до Першої коломийської районної державної нотаріальної контори (а.с. 52). На вказану претензію 08.07.2020 року позивач отримав відповідь, згідно із якою вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся син померлого ОСОБА_1 (а.с. 53). 22.12.2021 року позивачем направлено лист-претензію до відповідача по справі, ОСОБА_1 , в якому позивач пред`явив свої вимоги кредитора по зобов`язанню позичальника (а.с. 54). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців. Як встановлено частиною першою статтею 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Частиною другою статті 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини ,він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги, що передбачено частиною третьою статті 1281 ЦК України. Частиною четвертою статті 1281 ЦК України встановлено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із встановленням підставності боргу та його розміру, з`ясуванням кола спадкоємців, факту прийняття ними спадщини, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Так, аналізуючи встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що факт наявності заборгованості та її розмір банком доведено розрахуноком заборгованості та анкетою-заявою. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Однак, надаючи оцінку факту належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцем майна суд виходить з наступного. За змістом наведених вище норм матеріального права, задоволення вимог кредитора спадкоємцем має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємця боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 496/4489/16-ц. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позивачем не наведено жодних доказів належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, а також вартості отриманого спадкоємцями майна. Без доведення вказаних обставин суд не може вважати, що наявні всі підстави для задоволення позову, а тому в його задоволені слід відмовити.

На підставі наведеного та ст.ст. 526, 626,628, 1054, 1216, 1218, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282, керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.09.2023 року.

Суддя Махно Н. В.