Справа № 296/7721/23
У Х В А Л А

Іменем України

16 серпня 2023 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Рожкова О.С., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича,

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 10.08.2023 ОСОБА_1 , звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира зі скаргою, у якій просить:

(1) визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В.

(2) скасувати постанову про арешт коштів боржника, винесену 24.06.2023 у виконавчому провадженні № 67301938, в частині накладення арешту на рахунок Установа банку: Приват Банк; МФО банку: 305299, Отримувач платежу: Радченко О.В, IBAN: НОМЕР_1 , Рахунок отримувача: 1624, Валюта рахунку: UAH, РНОКПП отримувача: НОМЕР_2 , Призначення платежу: Поповнення рахунку ОСОБА_1

(3) зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В зняти арешт з рахунка скаржника в АТ КБ «ПриватБанк», на який здійснюються виплати пенсії.

ІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

2.1. Так, у статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

2.2. Виходячи із норм статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

2.3. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

2.4. Частиною першою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (пункти 1 і 3 зазначеної частини).

2.5. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

2.6. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

IІІ. ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ ВЕРХОВНОГО СУДУ

3.1. Згідно роз`яснень, наведених у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

4.1. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

4.2. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

4.3. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

4.4. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

4.5. Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

4.6. Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначено у розділі VII ЦПК України.

4.7. Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ.

4.8. Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

4.9. Отже, за правилами адміністративного судочинства оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами,оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

Таких висновків дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 346/79/17 та в ухвалі від 11 липня 2023 року у справі №405/912/23.

4.9. В свою чергу, зі змісту скарги слідує, що заявник ОСОБА_1 оскаржує постанову приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В. про арешт коштів боржника від 24.06.2023 у виконавчому провадженні №67301938 про примусове виконання виконавчого напису №14008, виданого 17.05.2021 року приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" заборгованості у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця витрат виконавчого провадження, штрафів 17 618, 56 гривень.

4.10. Тобто, скаржник у цій справі оскаржує дії приватного виконавця щодо виконання не судового рішення у цивільній справі, а документа, виданого приватним нотаріусом.

4.11. За таких обставин, враховуючи, що заявник ОСОБА_1 оскаржує дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького П.В вчинені на виконання виконавчого документа - виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., а не судового рішення, ухваленого в цивільній справі, то судовий контроль за його виконанням має здійснюватися за правилами адміністративного судочинства на підставі звернення заявника до адміністративного суду з відповідною позовною заявою, у зв"язку з чим суддя дійшов висновку, що у прийнятті скарги ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки скарга підлягає поданню до відповідного адміністративного суду - Житомирського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 19, 186, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя Корольовського районного суду м. Житомира

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у прийнятті до судового розгляду справи №296/7721/23 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича.

2. Копію ухвали про відмову у прийнятті скарги разом з матеріалами скарги надіслати заявнику. Копію скарги залишити в матеріалах справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя О. С. Рожкова