Номер провадження2/465/2645/23
Справа № 465/5215/23
Ухвала

про залишення позовної заяви без розгляду

"05" вересня 2023 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2023р. справу передано судді Кузю В.Я.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.07.2023р. матеріали позовної заяви Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви вказаних у мотивувальній частині ухвали протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз"яснено, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Зокрема, позивача зобов"язано долучити до матеріалів позовної заяви копії документів, які додаються як додатки до неї та виконані належної якості та належним шрифтом, як для суду, так і для відповідача.

Приймаючи дане рішення, суд виходив з того, що в підтвердження позовних вимог стороною позивача долучено копії розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.03.2020р. станом на 17.05.2023р., анкети - заяви до договору про надання банківських послуг від 23.03.2020р., які є не достатньо читабельними та виконані неналежним шрифтом, що ускладнює їх дослідження.

В подальшому на електронну пошту суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій представник позивача надає оцінку діям головуючого судді при постановленні ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Такі дії сторони позивача суд вважає неприпустими та такими, що містять ознаки зловживання своїми процесуальними правами, з явними ознаками неповаги до суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

З заяви представника позивача вбачається, що вона стосується процесуальних питань вже вирішених судом в ухвалі суду від 24.07.2023р. Отже сторона позивача фактично не погоджується з вказаною ухвалою, а відтак ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху не виконує, таким чином зловживає своїми процесуальними правами.

Зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух, оскільки кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

При цьому суд зважає також на практику Європейського Суду з прав людини, що знайшла своє висвітлення у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975 року, згідно якої, право на суд не є абсолютним, то воно може бути обмеженим особливо щодо умов прийнятності скарг, у тому числі й на дії судді, що відповідають вимогам процесуального законодавства, проте, не подобаються стороні. Правила застосування головуючим процесуальних норм, що забезпечують порядок в ході судового процесу і послідовність здійснення своїх прав сторонами, хоч і не подобається стороні, проте, безумовно мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи, повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані та розуміти, що їх право закінчується там, де починається право іншої сторони, а тим більше там, де починається обов`язок та право головуючого у процесі.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що представник позивача проігнорував виконання рішення суду, вдався до непритаманних йому як стороні процесу дій, щодо оцінки прийнятого судом рішення, вимоги суду е виконав, а відтак, позовну заяву слід залишити без розгляду, на підставі ч.3 ст.44 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 43, 44, 258 - 260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя В. Кузь