Справа № 167/634/23
Номер провадження 2/167/201/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю секретаря судового засідання Оніщук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Сенс банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Капітан Михайло Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В :

12 червня 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Сенс банк» (далі АТ «Сенс банк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Капітан М. В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 500814228 від 25 лютого 2019 року укладеним між акціонерним товариством «Альфа-банк» за період з 03 травня 2019 року по 01 червня 2020 року в розмірі 100096,26 грн з яких: 12036,91 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 42171,36 грн прострочена заборгованість за комісією та процентами, 45387,58 грн строкова заборгованість за сумою кредиту, 500,41 грн строкова заборгованість за комісією та процентами та 650 грн плата за вчинення виконавчого напису.

Зазначає, що 09 жовтня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Капітана М. В. було відкрито виконавче провадження № 63264890 щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Крім того, 09 жовтня 2020 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів та майна боржника. 20 жовтня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника.

Представник позивача вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки відповідачем не було надано нотаріусу всіх необхідних документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а саме: оригіналу нотаріально посвідченого договору та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За наведених обставин, представник позивача просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 30042, вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за Кредитним договором № 500814228 від 25 лютого 2019 року та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 27 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено 18 липня 2023 року о 14 год 00 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 18 липня 2023 року у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення третій особі -приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харі Н. С. повідомлення про дату, час та місце судового засідання, розгляд справи відкладено на 13 год 30 хв 05 вересня 2023 року.

10 липня 2023 року від представника відповідача АТ «Сенс банк» Ременюк Т. О. надійшли письмові пояснення, у яких зазначає, що 12 серпня 2022 року АТ «Альфа-Банк» на підставі рішення Загальних зборів акціонерів перейменовано на АТ «Сенс банк». Вважає вимоги позивача безпідставними. Вказує, що при зверненні до нотаріуса для вчинення спірного виконавчого напису АТ «Альфа Банк» до заяви долучило всі необхідні документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а нотаріусом у свою чергу дотримано процедуру вчинення виконавчого напису. Посилаючись на те, що позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог, просить в задоволенні позову відмовити. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу зазначає, що зважаючи на складність справи, зміст позовної заяви та розгляд справи, винагорода зазначена позивачем є завищеною, надуманою, не доведеною жодними доказами та такою, що не відповідає складності справи, а тому не підлягає задоволенню або підлягає зменшенню.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, 05 вересня 2023 року на електронну адресу суду представник позивача надіслала клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її та позивача відсутності.

Відповідач АТ «Сенс банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Капітан М. В. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавали.

Згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту № 500814228 та анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», згідно умов яких ОСОБА_1 отримала кредит 59433,16 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 63 % річних, строком на 36 місяців.

08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі № 30042) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 500814228 від 25 лютого 2019 року укладеним між акціонерним товариством «Альфа-банк» за період з 03 травня 2019 року по 01 червня 2020 року в розмірі 100096,26 грн з яких: 12036,91 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 42171,36 грн прострочена заборгованість за комісією та процентами, 45387,58 грн строкова заборгованість за сумою кредиту, 500,41 грн строкова заборгованість за комісією та процентами та 650 грн плата за вчинення виконавчого напису, всього на загальну суму 100746,26 грн.

05 жовтня 2020 року представник АТ «Альфа-банк» Пастернак М. С. звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Капітана М. В. з заявою про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Капітана М. В. відкрито виконавче провадження № 63264890 з виконання виконавчого напису № 30042 від 08 вересня 2020 року.

В рамках виконавчого провадження № 63264890 приватним виконавцем 09 жовтня 2020 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 111420,88 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Капітана М. В. від 09 жовтня 2020 року постановлено накласти арешт на майно, що належить боржнику: все нерухоме, рухоме майно, транспортні засоби та сільськогосподарську техніку в межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 111420,88 грн.

09 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Капітаном М. В. було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 10074,62 грн.

Також, 16 жовтня 2020 року приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та постановлено звернути стягнення на доходи боржника, що отримує у товаристві з обмеженою відповідальністю «Кромберг енд шуберт Україна ЛУ» у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу, основної винагороди та витрат виконавчого провадження 111420,88 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Капітана М. В. від 20 жовтня 2020 року знято арешт з коштів, що містяться на рахунку, які надійшли та в подальшому можуть надійти як заробітна плата боржника на рахунок НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача, вказуючи на те, що означений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. незаконно, без належних на те правових підстав, звернулася до суду за захистом порушеного права ОСОБА_1 .

Таким чином між сторонами виник спір у сфері кредитних правовідносин. При вирішенні даного спору суд керується нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з п. 1.1. вказаної глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2. п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 5.1. п. 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Як передбачено п.п. 3.1., 3.2. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі -Перелік документів).

Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (ст. 42 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Враховуючи вищенаведене та вимоги ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17.

Аналогічний за змістом висновок зробила і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, зазначивши, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

Із змісту виконавчого напису, судом встановлено, що підставою вчинення приватним нотаріусом Харою Н. С. виконавчого напису є, зокрема, п. 2 Переліку документів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року. В дану постанову постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року в цій частині. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений Кредитний договір № 500814228 від 25 лютого 2019 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року.

Окрім того, представник позивача в позовній заяві зазначає, що відповідачем не було надісланої жодної вимоги позивачу про усунення порушення виконання зобов`язання, хоча обов`язок направлення письмової вимоги встановлений Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Суд зазначає, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє позивача можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Крім того, учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів, які б підтверджували безспірність заборгованості боржника та відповідної письмової вимоги про усунення порушень станом на дату вчинення виконавчого напису, а відтак відсутні підстави вважати, що станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису позивачу було відомо про вимогу відповідача та суму боргу, що свідчить про відсутність узгодження боржником суми боргу.

Таким чином, звернувшись до нотаріуса у вересні 2020 року відповідач порушив правила звернення за вчиненням виконавчого напису.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнення заборгованості не може провадитись у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, за вимогами, які не є безспірними, а відтак вимоги позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та доведеними.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Як передбачено ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідач стверджуючи у поясненнях, що Банком з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріусу було подано всі необхідні документи, до суду будь-яких документів підтверджуючих безспірність заборгованості позивача, надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, нотаріально посвідченого кредитного договору не подав, клопотань про витребування доказів не заявляв.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, доходить висновку, що позов необхідно задовольнити та виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н. С. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 100096,26 грн визнати таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1073,60 грн судового збору.

Разом з цим, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: копію договору № 16-05/01 про надання правової допомоги від 16 травня 2023 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням "Дженерал Лігал Груп" в особі керуючого партнера Кінах Я. В. Відповідно до Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 16-05/01 від 16 травня 2023 року розмір понесених позивачем витрат за послуги адвоката Кінах Я. В. становить 5000 грн. Даний факт підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги № 16-05/01 від 16 травня 2023 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № - 06-06/01 від 06 червня 2023 року.

В поясненнях на позовну заяву представник відповідача вказує, що витрати на правничу допомогу в розмірі 20884 грн (аркуш пояснень 2(зворот)), 8200 грн (аркуш пояснень 3 (зворот)) є неспівмірними з розміром заявлених позовних вимог та складністю справи.

Проте, суд зауважує і це підтверджується матеріалами справи, що позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Матеріалами справи доведено, що при зверненні з вказаним позовом до суду позивач була змушена звернутись за юридичною допомогою до адвоката Кінах Я. В. та останньою було надано правову допомогу, розмір якої встановлений за домовленістю сторін та становить 5000 грн.

Дослідивши докази надані на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що сума таких витрат є обґрунтованою, співмірною зі складністю справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), часові витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг) тощо.

З огляду на зазначене, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат, виходячи із принципів пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Сенс банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Капітан Михайло Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною та зареєстрований в реєстрі за № 30042 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 500814228 від 25 лютого 2019 року укладеним між акціонерним товариством «Альфа-банк» та ОСОБА_1 за період з 03 травня 2019 року по 01 червня 2020 року в розмірі 100096,26 грн та 650 гривень за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з акціонерного товариства «Сенс банк» на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з акціонерного товариства «Сенс банк» в дохід держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 05 вересня 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача : Кінах Яна Валеріївна, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: акціонерне товариство «Сенс банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, оф. 215.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Капітан Михайло Володимирович, адреса: м. Луцьк, вул. Лесі Українки, буд. 52, оф. 153.

Головуючий суддя І. Т. Гармай