Справа № 308/6939/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Лаврів Михайло Михайлович, Ужгородська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла означена заява, в якій представник ОСОБА_2 з урахуванням уточнень просив суд встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначений у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 виданому Бюро записів актів громадянського стану Перечинського району Закарпатської області від 10.02.1960 року, у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 03 березня 2022 року, у свідоцтві про право власності на житло, виданому згідно з рішенням від 25 вересня 1996 року № 156, Виконавчим комітетом Ужгородської міської Ради народних депутатів Закарпатської області 25.09.1996 року, зареєстрованому в Ужгородському міжміському бюро технічної інвентаризації 09 січня 1996 року та записано у реєстрову книгу № 11141, у технічному паспорті на квартиру, що знаходиться у власності громадянина, виданому Ужгородським міжміським бюро технічної інвентаризації 20 серпня 1996 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначений у повторному свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 , виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 15 листопада 2022 року , свідоцтві про одруження серії НОМЕР_4 видане Виконавчим комітетом Порошківської ради трудящих Перечинського району Закарпатської області від 24 травня 1957 року, в свідоцтві про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 видане відділом (бюро) записів актів громадянського стану виконавчого комітету Перечинської районної ради депутатів трудящих Закарпатської області від 12 червня 1974 року - є одна і та ж особа.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 насправді є однією і тією ж особою, а саме батьком заявниці. Між тим, вказані розбіжності ускладнюють оформлення спадкових прав, а тому існує необхідність підтвердження родинних відносин у судовому порядку.

До суду від приватного нотаріуса Лавріва Михайла Михайловича надійшли письмові пояснення, у яких він вказав заявниця зверталася до нього з приводу оформлення спадкових прав, однак з огляду на наявність розбіжностей у документах, що підтверджують родинні зв`язки, заявниці було рекомендовано звернутися до суду для усунення відповідних недоліків.

Ухвалою від 02.05.2023 суддя прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 01.06.2023 суд залучив до участі у розгляді справи Ужгородську міську раду в якості заінтересованої особи.

У судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи без участі.

У судове засідання приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Лаврів Михайло Михайлович не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності.

Ужгородська міська рада явку уповноваженого представника не забезпечила, належним чином повідомлена про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подала.

Вирішуючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходив із наступного.

Так, згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами частини 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України).

За змістом пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 травня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі ППВСУ №5 від 31 травня 1995 року), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1)згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2)чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3)заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4)встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі №520/19532/19.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 23.10.1976 серії НОМЕР_6 дошлюбним прізвищем заявниці є « ОСОБА_6 », після укладення шлюбу заявниця взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_7 ».

Згідно зі свідоцтвом про народження (повторне) від 15.11.2022 серії НОМЕР_3 батьками заявниці є ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

Поряд із цим, як слідує зі змісту свідоцтва про право власності на житло щодо квартири АДРЕСА_1 , квартира за вказаною адресою належить на праві власності ОСОБА_3 та його доньці ОСОБА_2 .

З наведеного вбачається, що батьком заявниці значиться як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_4 .

Відповідно до архівної довідки №К-625/01-17 від 04.07.2022 ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Мокра, батько ОСОБА_10 , а мати ОСОБА_11 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у с.Мокра, батько ОСОБА_12 , а мати ОСОБА_11 .

Відповідно до паспорту НОМЕР_7 на ім`я « ОСОБА_3 » вказана особа також народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Мокра.

Згідно з відміткою у паспорті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_13 .

Водночас свідоцтвом про одруження № НОМЕР_8 підтверджується також укладення шлюбу між ОСОБА_13 1937 року народження та ОСОБА_4 1933 року народження. За змістом цього свідоцтва шлюб укладено 24.05.1957 року, що відповідає даті, вказаній у паспорті НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 1933 року народження є однією і тією ж особою.

Системний аналіз досліджених доказів дозволяє суду стверджувати про те, що в досліджених документах дійсно є розбіжності щодо наявності родинних зв`язків заявниці. При цьому ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 по суті являється однією особою.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Підсумовуючи викладене у сукупності суд дійшов висновку про те, що заяву про встановлення юридичного факту слід задовольнити.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 259, 263-265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначений у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 виданому Бюро записів актів громадянського стану Перечинського району Закарпатської області від 10.02.1960 року, у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 03 березня 2022 року, у свідоцтві про право власності на житло, виданому згідно з рішенням від 25 вересня 1996 року № 156, Виконавчим комітетом Ужгородської міської Ради народних депутатів Закарпатської області 25.09.1996 року, зареєстрованому в Ужгородському міжміському бюро технічної інвентаризації 09 січня 1996 року та записано у реєстрову книгу № 11141, у технічному паспорті на квартиру, що знаходиться у власності громадянина, виданому Ужгородським міжміським бюро технічної інвентаризації 20 серпня 1996 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначений у повторному свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 , виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 15 листопада 2022 року, свідоцтві про одруження серії НОМЕР_4 видане Виконавчим комітетом Порошківської ради трудящих Перечинського району Закарпатської області від 24 травня 1957 року, в свідоцтві про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_5 видане відділом (бюро) записів актів громадянського стану виконавчого комітету Перечинської районної ради депутатів трудящих Закарпатської області від 12 червня 1974 року - є одна і та ж особа.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко