ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2570/23
номер провадження 2/695/1036/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши позовну заяву ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАРТІУС 2017» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАРТІУС 2017» (далі позивач) з позовом, в якому просить зобов`язати ОСОБА_1 (далі відповідач) передати ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «МАРТІУС 2017» оригінальний примірник договору оренди земельної ділянки від 11.01.2020 № 2.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач доручив відповідачеві вчиняти правочини від імені позивача, для чого видав довіреність. Протягом строку дії довіреності відповідачем було виконано умови доручення та укладено ряд угод. Всі оригінальні примірники, укладених договорів та інших документів, що свідчать про виконання доручення, відповідачем було передано позивачеві у чіткій відповідності до умов доручення. На початку листопада 2020 року позивачеві стало відомо, що відповідачем від імені позивача було укладено з третьою особою договір оренди земельної ділянки від 11.01.2020 № 2, оригінальний примірник якого позивачу відповідач не надав. Посилаючись на те, що бездіяльність відповідача, що полягає у неповерненні оригінального примірника договору оренди земельної ділянки від 11.01.2020 № 2, є прямим порушенням обов`язків, передбачених ст. 1006 Цивільного кодексу України та порушує права та законні інтереси позивача у відносинах зі сторонами вказаного договору, позивач звернувся з даним позовом до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвалою суду від 17.07.2023 даний позов залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, а саме обґрунтування належним чином підсудності даного спору Золотоніському міськрайонному суду Черкаської області.

08 серпня 2023 року на виконання вимог ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.07.2023 позивач надав до суду заяву, в якій вказав, що даний спір підсудний Золотоніському міськрайонному суду Черкаської області, оскільки в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2021 у справі № 755/10938/21 зазначено, що оскільки зі місту позовних вимог та доданих до позову документів вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідача передати оригінальний примірник договору оренди земельної ділянки від 11.01.2020 року №2, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про необхідність передачі справи на розгляд Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за правилами виключної підсудності, визначеними ч. 1 ст. 30 ЦПК України за місцезнаходженням нерухомого майна (земельної ділянки), стосовно неправомірного утримування договору оренди якої виник спір.

У період з 07.08.2023 по 01.09.2023, включно суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В. перебувала у відпустці.

Згідно з ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Звертаючись з даним позовом до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, позивач, обґрунтовуючи підсудність даного спору саме даному суду, вказав, що даний спір виник із приводу нерухомого майна, оскільки як зазначено в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2021 у справі № 755/10938/21, зі місту позовних вимог та доданих до позову документів вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідача передати оригінальний примірник договору оренди земельної ділянки від 11.01.2020 року №2, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про необхідність передачі справи на розгляд Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за правилами виключної підсудності, визначеними ч. 1 ст. 30 ЦПК України за місцезнаходженням нерухомого майна (земельної ділянки), стосовно неправомірного утримування договору оренди якої виник спір.

З огляду на наведене, суддя зауважує, що 30.06.2021 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства «Мартіус 2017» до ОСОБА_1 про зобов`язання передати оригінальний примірник договору оренди земельної ділянки від 11.01.2020 року №2.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2021 у справі № 755/10938/21 цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Мартіус 2017» до ОСОБА_1 про зобов`язання передати оригінальний примірник договору оренди земельної ділянки передано на розгляд Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середи Л.В. від 03.09.2021 прийнято до розгляду справу за позовом Приватного підприємства «Мартіус 2017» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії.

У подальшому ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.04.2023 у справі №755/10938/21 позовну заяву Приватного підприємства «Мартіус 2017» до ОСОБА_1 про зобов`язання передати оригінальний примірник договору оренди земельної ділянки залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача до суду.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 640/16548/16-ц, до позовів, які виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про: право власності на таке майно; право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України, далі ЦК України); поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 цього Кодексу); поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 цього Кодексу); право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди, тощо; визнання правочину з нерухомістю недійсним; звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майном або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

У постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/19 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Відповідно до ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Верховний Суд у Постанові від 10.10.2019 року по справі № 61-14226св19 вказав на те, що «у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності».

Крім цього, згідно з п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013, якою роз`яснено схожі за своєю суттю правовідносини, - перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Разом з тим зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що підставою для звернення з даним позовом до суду є неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 16.07.2028, зареєстровано в реєстрі за № 1122, згідно з якою ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАРТІУС 2017» уповноважило представляти свої інтереси ОСОБА_1 з усіх питань, що стосуються виконання наданих повноважень, від імені та в інтересах ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАРТІУС 2017».

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч. 3 ст. 237 ЦК України).

Положеннями статті 238 ЦК України визначено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.

Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Частиною першою статті 244 ЦК України визначено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч. 3 ст. 244 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Частиною першою статті 1003 ЦК України визначено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Згідно з ч. 1 ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

У позовній заяві та заяві, наданій на усунення недоліків позовної заяви обґрунтування того, що предметом позовної заяви у зазначеній справі опосередковано є земельна ділянка, яка розміщена на території, на яку розповсюджено територіальну юрисдикцію Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області не наведено.

При цьому за відомостями наявними в Єдиному державному демографічному реєстрі станом 13.07.2023, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва.

Щодо посилання в заяві про усунення недоліків на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2021 у справі № 755/10938/21, суддя зауважує, що частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені лише в постановах Верховного Суду.

Крім того, суддя зауважує, що в довіреності від 16.07.2018, вчиненій від імені ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАРТІУС 2017» та посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко С.Ю. не міститься зауважень щодо території, на якій ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «МАРТІУС 2017» уповноважує ОСОБА_1 представляти інтереси ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАРТІУС 2017».

До позовної заяви також не додано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи Золотоніської міської ради, як органу місцевого самоврядування, через який територіальна громада здійснює право комунальної власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , та щодо ненадання оригінального примірника договору якої, виник даний спір.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч.1 ст.378 ЦПК України).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 127 ЦПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Таким чином на підставі викладеного вище, враховуючи підстави та предмет спору, вважаю за необхідне продовжити строк на усунення недоліків за позовною заявою ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «МАРТІУС 2017» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, на п`ять днів.

Керуючись ст. 4, 12, 127, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Продовжити ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «МАРТІУС 2017» строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.07.2023.

Надати ПРИВАТНОМУ ПІДПРИЄМСТВУ «МАРТІУС 2017» строк для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви тривалістю п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська