Справа № 358/598/18 Провадження № 2/358/8/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуслав, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне територіальне управління юстиції у Київській області, про виключення відомостей про померлу особу як батька, з актового запису про народження дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_4 , звернувшись до Богуславського районного суду Київської області з даним позовом до ОСОБА_2 , просить виключити відомості про померлу особу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька, з актового запису про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що після укладення шлюбу з ОСОБА_5 вони прожили разом більше 30 років, разом вели спільне господарство, займались підприємницькою діяльністю, придбавали рухоме та нерухоме майно. Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В останні роки спільного проживання вона (позивачка) вимушена була надовго залишати свого чоловіка проживати одного та від`їздила на тривалий час для догляду за своєю матір`ю. Саме цим періодом життя подружжя скористалась відповідачка ОСОБА_2 , яка почала допомагати ОСОБА_5 по господарству. В січні 2013 року відповідачка народила сина, батьком якого вона записала ОСОБА_5 . Однак, вона (позивачка) ставить під сумнів наявність родинних відносин між ОСОБА_5 та сином відповідачки, та не вважає свого чоловіка біологічним батьком ОСОБА_6 . З настанням похилого віку ОСОБА_5 почав страждати на різноманітні захворювання, як то гіпертонія, цукровий діабет, артроз колінних суглобів, хронічний простатит, аденома. З вересня 2016 року у ОСОБА_5 з`явились виражені болі у правому колінному суглобі. За місцем свого проживання він звернувся до ортопеда, після чого йому було діагностовано гонартроз 3 ступеня. Керуючись порадами відповідачки, ОСОБА_5 звертається в клініку «Енгельхольм» в м. Чернівці, де йому в січні 2017 року було виконано ендопротезування правового колінного суглобу, що не призвело до зникнення больової симтоматики. В березні 2017 року було виконано хірургічне втручання та видалено кістку бейкера правого колінного суглобу, після чого почався стрімкий ріст пухлини в правій підколінній області. Після звернення в Інститут раку в м. Києві та виконання біопсії пухлини було отримано заключення - синовіальна саркома правої гомілки, метастази в легені. ІНФОРМАЦІЯ_3 в Інституті раку м. Києва була здійснена хірургічна операція з ампутації правого стегна. Після цього 19.06.2017 року, 11.07.2017 року та 01.08.2017 року були проведені хіміотерапії з наступними рекомендаціями продовження лікування через 3 тижні. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер внаслідок самогубства.

Всі ці обставини життя ОСОБА_5 свідчать про те, що останні роки свого життя він мав різні захворювання, майже за рік до смерті в нього було діагностоване тяжке онкологічне захворювання. Все зазначене, а також прийом сильнодіючих медичних препаратів призвели до виникнення у ОСОБА_5 стійкого психічного розладу, внаслідок якого він вчинив самогубство.

Саме в цей період у відповідачки ОСОБА_2 народжується син, батьком якого вона записує ОСОБА_5 .

Позивачка вважає, що ОСОБА_5 з поважних причин не знав про те, що записаний батьком ОСОБА_6 , оскільки мав тяжке онкологічне захворювання та приймав медичні препарати, які впливали на здатність розуміти ним значення своїх дій та керувати ними. Крім того, з початку онкологічного захворювання змінилися також і характерні ОСОБА_5 індивідуально-психологічні особливості, з`явилась демонстративність, схильність до навіювання та фантазування, егоцентричність, емоційна лабільність, вразливість, нестійкість настрою зі схильністю до депресивних реакцій, неврівноваженість, замкнутість, фіксованість на своїх хворобливих відчуттях, підвищена навіюваність, залежність від внутрішніх і зовнішніх обставин, пригніченість волі та притуплення відчуття гостроти й важливості ситуації. Всі перераховані індивідуально-психологічні особливості істотно вплинули на здатність ОСОБА_5 розуміти значення своїх дій та керувати ними в період часу з народження ОСОБА_6 та до самої смерті ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_6 з моменту свого народження мав зареєстроване місце проживання за іншою адресою, ніж ОСОБА_5 , останній не перебував в зареєстрованому шлюбі з матір`ю ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_5 06 листопада 2017 року Богуславською районною державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №61683413. Саме тоді вона (позивачка) дізналась про існування заповіту ОСОБА_5 від 10 травня 2017 року, відповідно до якого все своє майно, окрім садового будинку номер АДРЕСА_1 та прилеглої до нього земельної ділянки, він заповів малолітньому ОСОБА_6 . Позивачка також вважає даний заповіт недійсним, як такий, що вчинений під дією тяжких для ОСОБА_5 обставин, особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Посилаючись на положення ч. 3 ст. 137 СК України, позивачка просить задовольнити її вимоги.

Під час судового розгляду справи позивачка ОСОБА_4 позов підтримала, посилаючись на вищевказані факти. Суду пояснила, що проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю більше 30 років. З 2013 року психічний стан її чоловіка ОСОБА_5 був поганий, він приймав препарати, але в лікарню не хотів лягати, щоб в Богуславі не дізналися, зверталися до приватних лікарів. Впевнена, що ОСОБА_5 на час реєстрації народження ОСОБА_6 не розумів значення своїх дій.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила суду, що на час народження ОСОБА_6 вона проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю, починаючи з 2012 року і проживала до смерті останнього. Коли вона була вагітна, то позивачка поїхала в м. Київ. ОСОБА_5 дав їй вибір - чи поїхати у м. Київ, чи залишитися в будинку. Вона обрала поїхати до дітей. Коли народився син ОСОБА_9 , ОСОБА_5 записав його на себе і до відділу РАЦС вони ходили разом та підписали відповідну заяву. Разом з ОСОБА_5 та сином ОСОБА_9 вони проживали в будинку, де прописана позивачка, вели спільне господарство. До них приїздили родичі, дитину всі визнали, приходили друзі, є фотокартки. Протягом останніх років ОСОБА_5 звертався до лікарів, як будь яка людина, серйозних захворювань не було до 2017 року. В січні 2017 року він звернувся до лікаря з колінним суглобом. В травні 2017 року їздили в різні клініки, потім поїхали в м. Чернівці, де спочатку поставили діагноз кісти, оперувалися перший раз і там встановили онкологію.

Суд, заслухавши сторони, їх представників, свідків та дослідивши письмові докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 перебували в шлюбі, який був зареєстрований 15 січня 1983 року міським відділом ЗАГС м. Ніжин Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 15 січня 1983 року міським відділом ЗАГС м. Ніжин Чернігівської області (т. 1 а.с. 26).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Богуславським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, та актового запису про народження №26 від 12 лютого 2013 року вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Богуслав Київської області, батьками записані ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , підстава запису відомостей про батька - заява матері та батька дитини про визнання батьківства від 12.02.2013 року (т. 1 а.с. 121, 132, 133).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Богуславським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Богуслав Київської області (т. 1 а.с. 109).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона на час реєстрації народження дитини ОСОБА_6 працювала начальником відділу державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області. Знала ОСОБА_5 давно, так як працювала в адміністрації району, знала як відомого керівника району. Він прийшов сам, щоб зареєструвати дитину, думала що це онук. Але потім ОСОБА_5 прийшов з жінкою, з якою не перебував в шлюбі. Вони разом написали заяву про визнання батьківства, все відповідало чинному законодавству.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка ОСОБА_5 , проживає через паркан, він не прозорий. Вона підтверджує, що ОСОБА_5 з ОСОБА_4 жили разом, потім вони розійшлися десь в 2013 році. Потім вона познайомилася з ОСОБА_2 . В послідуючому ОСОБА_5 сам повідомив про народження дитини. Спілкувалися, ходили на свята в гості, ОСОБА_4 там не жила. ОСОБА_2 там жила, вона водила сина в садок, бачилися часто. Про ОСОБА_4 її чоловік ОСОБА_5 нічого поганого не казав, знала, що не живуть разом. Сина дуже любив, «обожнював», сам ходив в РАЦС, його зареєстрував, навчав всьому, все купував, а саме «іграшки, планшети, велосипеди». Казав, що «ця дитина мені Богом дана». Зміни в стані ОСОБА_5 в 2016-2017 року не помітила, кожен день їздив на пасіку, о 5-й ранку їздив купатися на річку, коли захворів, то «боровся до кінця».

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 найкраща її подруга, знайомі з 2000 року, познайомилися в санаторії, дружили родинами, їздили один до одного, чоловіки почали разом працювати. Але потім чоловік свідка помітив щось дивне у ОСОБА_5 , «то гроші відправить комусь іншому, то заявку не виконає, то гроші не платить, не виконував свої обов`язки», з 2006-2008 року приблизно вони працювали разом, а потім чоловік сказав, що більше не буде працювати, «бо це неадекватно, людина не виконує свої обіцянки та обов`язки», а коли приїздили в гості, то ОСОБА_5 «ніби нікого не бачив, заходив в себе», був мовчазний, а потім щось дивне розповідав. Він гордився дочками, родина була благополучна, бувала у них часто на свята. Не знала, що у ОСОБА_5 народився син, оскільки чоловік останнім часом не спілкувався. В 2013-2014 роках ОСОБА_5 приїздив в м. Київ на консультацію, в той час у нього був депресивний стан.

Свідок ОСОБА_14 розповіла, що ОСОБА_4 це її сваха, знає ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 2009 року, коли діти одружилися, родина була дружна, доброзичлива. ОСОБА_5 говорив, що сім`я це святе, чекав на онука, а коли народився онук, то пишався, що нащадок народився. Коли захворів, то стало важко з ним спілкуватися, мабуть через важкі переживання, бо він був «емоційна людина, самодостатня». У нього були депресивні переживання, погано дивився в майбутнє, «не бачив свого майбутнього». Приблизно з 2012-2013 року помічала депресивний стан, останній раз спілкувалася в 2017 році, про нову сім`ю не розмовляли. Розмовляли про дітей та онуків, про розлучення не розмовляли. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 вона бачила їх влітку в 2017 році в лікарні, «думала, що жінка допомагає чоловіку в лікарі».

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 10 серпня 2022 року було призначено у справі № 358/598/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне територіальне управління юстиції у Київській області, про виключення відомостей про померлу особу як батька, з актового запису про народження дитини, комплексну посмертну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено комісії експертів Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання».

На вирішення експертизи було поставлено запитання:

1. Яка загальна психологічна характеристика ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

2. Яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості могли вплинути на емоційний стан та відчуття благополуччя ОСОБА_5 протягом останніх років його життя, а саме з 2013 року до моменту вчинення ним самогубства ?

3. Чи мав ОСОБА_5 ознаки підвищеного навіювання та схильності до фантазування ?

4. У якому психічному та емоційному стані перебував ОСОБА_5 протягом останніх років свого життя, а саме з 2013 року до моменту вчинення ним самогубства, враховуючи його захворювання, призначене йому лікування та ознак поведінки, в тому числі в момент складання актового запису про народження ОСОБА_6 від 12.02.2013 року ?

5. Яка можлива тривалість розладу психічного стану (психічних розладів), що призводять до самогубства, була у ОСОБА_5 починаючи з 2013 року до моменту вчинення ним самогубства?

6. Чи був здатний ОСОБА_5 за своїм психічним станом, а також враховуючи медичні показники стану здоров`я ОСОБА_5 , які містяться в матеріалах справи, в тому числі медичні висновки та довідки, видані після його смерті, розуміти значення своїх дій та керувати ними протягом останніх років свого життя, а саме з 2013 року до моменту вчинення ним самогубства, в тому числі в момент складання актового запису про народження ОСОБА_6 від 12.02.2013 року ?

Згідно висновку судово-психіатричного експерта «108-ц/16-ц від 17.05.2023 ( т. 3 а.с. 75-85) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період складання актового запису про народження ОСОБА_6 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_7 на психічні розлади, які б суттєво впливали на його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними, не страждав.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період складання актового запису про народження ОСОБА_6 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_7 , був здатний за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керувати ними.

На питання 4, 6 відповісти неможливо через їх неконкретність.

Питання 5 є теоретичним, що виходить за рамки судово-психолого-психіатричної експертизи.

ОСОБА_5 до того як він захворів на саркому були притаманні такі індивідуально-психологічні особливості як збереженість пізнавальної діяльності( уваги , памяті, мислення) та інтелекту. В сфері особистості йому притаманні стеніть, активність поведінки, вимогливість до себе, принциповість, інтровертованість, вибіркова товариськість з переважанням контактів вузького кола, розвинений вольовий радикал, вимогливість до себе, ініціативність та амбіціозність. В емоційній сфері - емотивність, схильність до значного погіршення емоційного стану після втрати близьких родичів, недостатній контроль над зовнішнім проявленням почуттів.

ОСОБА_5 не притаманна схильність до фантазування та до навіювання.

ОСОБА_5 в період складання актового запису про народження ОСОБА_6 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_7 , міг повною мірою усвідомлено приймати рішення та повною мірою усвідомлено реалізовувати його.

Дати відповідь на питання: :"Яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_5 могли вплинути на його відчуття благополуччя та емоційний стан?" неможливо оскільки воно є неконкретним , а саме, в цьому запитанні не вказано який період його життя охоплює дане питання, та яка саме сімейна ситуація мається на увазі.

Позивачка обгрунтовуючи свої вимоги посилається на положення частини третьої статті 137 СК України, якою визначено, що якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

Отже, виходячи з положень даної статті вбачається, що правом щодо оспорювання батьківства наділені спадкоємці першої черги, а саме: дружина, батьки діти. Цим правом вони наділяються виключно за обставин, коли особа з поважних причин не знала, що записана батьком і померла.

Верховний Суд України, в свою чергу, також у пункті 12 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дав наступні роз`яснення з цього приводу:

«Статтею 137 СК передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Якщо така особа померла до народження дитини, оспорити батьківство мають право спадкоємці цієї особи за умови подання нею за жита заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства. У разі настання смерті особи після оспорення нею свого батьківства в суді, її спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень статті 37 ЦПК про процесуальне правонаступництво в цивільних справах. Коли ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у статті 1261 Цивільного кодексу України: дружина, батьки й діти.»

Відповідно до частини першої статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог.

Тобто, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення вимог позивача не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частинами другою, третьою статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 90 ЦПК України показання свідка є одним із видів доказів у справі.

Відповідно до ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити:

1) характер і ступінь ушкодження здоров`я;

2) психічний стан особи;

3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Суд, враховуючи наведене, констатує той факт, що в даній справі висновок судової комплексної психолого-психіатричної експертизи є одним із доказів, яким надано відповідь щодо психічного стану ОСОБА_5 в період складання актового запису про народження ОСОБА_6 .

Показання свідків щодо психічного стану ОСОБА_5 в зазначений період, враховувалися комісією експертів, що видно з мотивувальної частини висновку.

Оскільки згідно висновку судово психіатричного експерта, який не викликає у суду сумнівів та складений з урахуванням показань свідків і наданої медичної документації, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в період складання актового запису про народження ОСОБА_6 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_7 , був здатний за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керувати ними, то як наслідок відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_4 про виключення відомостей про померлу особу як батька, з актового запису про народження дитини.

З урахуванням викладеного та керуючись, ст.ст. 137 СК України, ст. ст. 10, 12, 80, 81, 82, 206, 265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне територіальне управління юстиції у Київській області, про виключення відомостей про померлу особу як батька, з актового запису про народження дитини.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов