Справа № 226/1074/23
ЄУН 226/1074/23
Провадження 2/226/298/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.

за участю секретаря Філіпповської Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирноград Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження справу за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Мирноградтепломережа» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідачка є споживачем послуг з теплопостачання, які на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 надаються їй в централізованому порядку за адресою: АДРЕСА_1 , де вона значиться зареєстрованою. Незважаючи на те, що відповідачка користується наданими їй послугами, свого обов`язку зі сплати послуг не виконує. У зв`язку з цим за період з 01 жовтня 2016 року до 01 червня 2023 року за нею утворилася заборгованість в розмірі 31451,94 грн. Жодних звернень від відповідачки до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» щодо непроведення стягнення за теплову енергію відповідно до Постанови Кабміну «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» не надходило. Посилаючись на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про теплопостачання», ст.625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь вказану заборгованість, а також 3% річних в сумі 1150,18 грн., інфляційні втрати в розмірі 2584,49грн. за період з 01.11.2017 до 01.02.2022, заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 215,90 грн. за період з 01.10.2020 до 01.06.2023, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. та 35 грн. за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачка, не оспорюючи розмір заборгованості, просить суд застосувати строк позовної давності, так як вимоги заявлені поза його межами.

Надавши оцінку спірним правовідносинам та дослідивши представлені позивачем докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року за №630.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно ст.ст.67,68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно.

Відповідно до п.п.5, 10 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст.19 Закону України «Про теплопостачання».

Відповідно до Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997 ріку № 1497 (із змінами та доповненнями), розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний місяць, плата за який вноситься не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяцем, якщо договором не встановлено інших термінів.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 ріку № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

В разі, якщо письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення між споживачем та постачальником не укладався, плату за послуги теплопостачання споживач зобов`язані внести не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Недотримання вимог сторонами призводить до порушення зобов`язань.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем послуг теплової енергії, яка постачається їй згідно оформленого на неї особового рахунку № НОМЕР_1 (а.с.10). Квартира не приватизована, підключена до об`єднаної системи централізованого опалення (а.с.11).

І хоча окремий договір на надання послуг між сторонами не укладався, але послуга постачальником теплової енергії надавалася і споживачем отримувалася, це свідчить про існування між сторонами фактичних договірних відносин.

Згідно наданих позивачем письмових розрахунків, плата за отримання послуг теплопостачання, відповідачкою з 01.10.2016 до 01.06.2023 не здійснювалася. Сума заборгованості за вказаний період складає 31451,94 грн. (а.с.13-20).

Факт несплати послуг за вказаний період відповідачкою не оспорюється, заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії ; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства ).

Положеннями ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з теплопостачання 28.06.2023 року, тобто поза межами строку позовної давності. Поважних причин пропуску цього строку позивачем не зазначено. Отже, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідачки про застосування строку позовної давності і стягнути з неї на користь позивача заборгованість з послуг теплопостачання за період з 01 липня 2020 року до 1 червня 2023 року в сумі 20979,13 грн. Вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 01.10.2016 по 30.06.2020 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так як відповідачка прострочила виконання зобов`язань зі сплати послуг за теплопостачання, з неї на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних в сумі 103,73 грн. та інфляційні втрати в розмірі 294,48 грн. за період з 01.02.2021 по 01.02.2022.

Крім заборгованості за теплову енергію, 3% річних та втрат від інфляційних процесів, позивач просить суд стягнути з відповідачки і плату за абонентське обслуговування в розмірі 215,90 грн.

Статтею першою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 визначено, що плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньо будинкової системи опалення.

Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування за абонентське обслуговування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі, виходячи із розрахунку 26 грн. 42 коп. за місяць в період з 01.10.2020 року по вересень 2021 року, з 01.10.2021 року розмір плати за абонентське обслуговування складає 33,74 грн (для споживачів, які мешкають в будинках, обладнаних вузлами обліку теплової енергії, та 23,04 грн для споживачів, будинки яких не обладнані лічильниками обліку теплової енергії), з 01.10.2022 плата за абонентське обслуговування становить 21,36 грн. за місяць.

Так як з жовтня 2020 року по червень 2023 року плату за абонентське обслуговування відповідачка здійснювала не в повному обсязі, з неї на користь позивача також підлягає стягненню 215,90 грн.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно сумі задоволених вимог в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України, у розмірі 1637,10 грн.

Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав в розмірі 35 грн., які позивач просить включити до витрат та стягнути їх з відповідача на свою користь, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначається положеннями статей 141-142 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

Виходячи з системного тлумачення норм, що регулюють поняття судових витрат та порядок стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених позивачем витрат за отримання інформації з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно. З огляду на це у стягненні витрат в розмірі 35 грн. за отримання інформації з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно позивачу слід відмовити. Остаточна сума судових витрат, яка складається з судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 1637,10 грн.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 141, 259, 265, 280-288 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», (), місце розташування: 84307, Донецька обл., м.Краматорськ, провулок Земляний, буд.2 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення боргу за теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», місцезнаходження: Донецька область м.Краматорськ пров.Земляний, б.2, , заборгованість за теплову енергію в сумі 20979 (двадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн.13 коп. за період з 01.07.2020 до 01.06.2023, інфляційні втрати в сумі 294 (двісті дев`яносто чотири) грн. 48 коп, 3% річних в сумі 103 (сто три) грн. 73 коп. за період з 01.02.2021 до 01.02.2022, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 215 (двісті п ятнадцять) грн. 90 коп за період з 01.10.2020 до 01.06.2023, та судовий збір в сумі 1637 (одна тисяча шістсот тридцять сім) грн. 10 коп., перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок IBAN: НОМЕР_3 , банк ПАТ «БАНК УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», призначення платежу: за судовим рішенням м.Мирноград.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровсього апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.І.Клепка