Справа №485/79/22 Головуючий суду першої інстанції Соловйов О. В.
Провадження №22-ц/812/932/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Самчишиної Н. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л. Д.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 липня 2023 року, ухвалене об 11 год 31 хв під головуванням судді Соловйова О. В. в приміщенні суду у м.Снігурівка Миколаївської області, повний текст якого складено того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Обґрунтовуючи позов, вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який заповів йому земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0004 площею 9,72 га у межах території Снігурівської міської ради Миколаївської області.

Позивач у належний законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого отримав свідоцтво про право на спадщину на частину вказаної земельної ділянки.

Крім нього, спадкоємцем першої черги є донька померлого ОСОБА_3 , відповідач у цій справі, яка на спадщину не претендує, заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори не подала, а заяву про відмову від прийняття спадщини на його користь подала з порушенням відповідних строків.

Посилаючись на те, що відповідач не є громадянкою України, а тому не була обізнана з процедурою прийняття спадщини, а також не знала про наявність спадкового майна, позивач просив визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право власності на другу половину вищезазначеної земельної ділянки, оскільки відповідач відмовилася від свої частки спадкового майна на його користь.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, виходив із того, що у позивача відсутні підстави для отримання другої половини земельної ділянки у власність у порядку спадкування за заповітом через те, що відповідач, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняла її відповідно до вимог цивільного законодавства. Подання нею заяви про відмову від спадщини було здійснено після закінчення строку для її подання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є ідентичними з викладеними у позовній заяві.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Подольськ Московської області Російської Федерації помер ОСОБА_4 , якому за життя на підставі державного акту серії МК №017709 належала на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0004 площею 9,72 га у межах території Снігурівської міської ради Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

23 грудня 2005 року ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до умов якого заповів вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1

24 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0004 площею 9,72 га, яка розташована у межах території Снігурівської міської ради Миколаївської області.

У отриманні іншої половини земельної ділянки у власність ОСОБА_1 нотаріусом було відмовлено, оскільки спадщина була прийнята донькою спадкодавця ОСОБА_3 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині.

Згідно з довідкою ОСОБА_4 проживав на час відкриття спадщини з донькою ОСОБА_3 .

16 грудня 2021 року ОСОБА_3 подала нотаріусу заяву, у якій зазначила, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті батька. Нотаріусом їй роз`яснено вимоги законодавства Російської Федерації про відмову від спадщини. У суд з приводу поновлення строку для прийняття спадщини вона звертатися не буде. Не заперечує, щоб ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину.

У вказаній заяві не має посилання на те, що ОСОБА_3 відмовилася від належної їй частки спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 . У ній вказано, що ОСОБА_3 отримала від нотаріуса роз`яснення законодавства щодо відмови від спадщини і що вона не заперечує, щоб ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину. Прямої вказівки про відмову ОСОБА_3 від спадщини на чиюсь користь ця заява не містить.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України, тобто спадкування нерухомого майна здійснюється за матеріальним правом держави, на території якого це майно знаходиться (стаття 71 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Стаття 1273 ЦК України чітко встановлює, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» міститься роз`яснення про те, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_3 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ця обставина сторонами не заперечується, тобто обидва спадкоємці вважаються такими, що прийняли спадщину.

У шестимісячний строк з часу відкриття спадщини ОСОБА_3 заяви про відмову від належної їй частки спадщини, що залишилась після смерті її батька, спадкодавця ОСОБА_4 , не подала.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не може вважатися такою, що відмовилась від прийняття спадщини.

Вищенаведене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 18 серпня 2021 року у справі №162/540/20.

Посилання позивача на те, що відповідач не є громадянкою України, а тому не знала процедури оформлення спадкових прав на території України, не могла у шестимісячний строк відмовитися від спадщини, бо не знала про наявність спадкового майна та не була повідомлена про відкриття спадщини, судом першої інстанції правильно не було взято до уваги, оскільки вказані обставини не можуть слугувати підставою для задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 липня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Н. В. Самчишина

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 06 вересня 2023 року.