Провадження № 2/638/4704/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Аркатова К.В., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Халабурдіна Святослава Володимировчиа, до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної права власності на нерухоме майно у зв`язку з тимчасовою окупацією Російською Федерацією території України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до РФ в особі Мін`юсту РФ про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної права власності на нерухоме майно у зв`язку з тимчасовою окупацією Російською Федерацією території України.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди представник позивача обґрунтовує тим, що позивач на праві приватної власності володіє майном у кількості 89 одиниць, відповідно до Звіту з визначення розміру реальних збитків від втрати майна від 30 вересня 2022 року.

Внаслідок збройної агресії РФ проти України позивач позбавлений можливості доступу до свого майна, можливості ним володіти, користуватися та розпоряджатися, чим позивачу завдано реальних збитків на суму 132991799,00 грн., що еквівалентно за курсом НБУ 4587870,00 дол. США, або 4041825,00 євро, а також завдано моральну шкоду у розмірі 130000000,00 грн.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про передачу справи за підсудністю, в межах територіальної юрисдикції спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Приписами цивільного судочинства (частина перша статті 114 ЦПК України; в редакції, чинній до 14 грудня 2017 року, частина перша статті 30 ЦПК України в чинній редакції) передбачено виключну підсудність позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або його основної частини.

Суд зазначає, що забезпечуючи єдність у застосуванні процесуального законодавства, суди цивільної юрисдикції стало застосовували це положення таким чином, що у цьому випадку виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Враховуючи положення статті 181 ЦК України, зазначали, що такими є, наприклад, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (така позиція викладена, наприклад, у пункті 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", а також в подальшому Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 25 лютого 2018 року у справі N 201/12876/17 та від 11 липня 2019 року у справі N 426/7217/18).

У постановах від 25 лютого 2018 року у справі N 201/12876/17 (спір про визнання укладеним договору про пайову участь на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури), від 11 липня 2019 року у справі N 462/7217/18 (предмет спору в цій справі стосувався, зокрема, договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновків про розгляд відповідних справ за правилами виключної підсудності судом за місцезнаходженням майна. У іншій постанові від 27 березня 2019 року у справі N 646/8916/17 (спір про визнання недійсним договору дарування квартири) цей суд зазначив про те, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, - це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому всі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 7 липня 2020 року у справі N 910/10647/18 (провадження N 12-175гс19) у питанні щодо застосування статті 30 ЦПК України у спірних правовідносинах, пов`язаних з визнанням недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, дійшла, зокрема, висновків, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном; оскільки спір у цій справі виник з приводу об`єкта нерухомого майна, то спір щодо майнових прав на вказане майно відповідно до вимог частини третьої статті 30 ГПК України мав би розглядатись судом за місцезнаходженням майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року по справі № 911/2390/18 (провадження: 12-73гс20) зазначила, що не вважає за необхідне відступати від висновків, викладених у попередніх постановах щодо виключної підсудності у цивільних спорах з приводу нерухомого майна у контексті статті 30 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно зі Звітом з визначення розміру реальних збитків від втрати майна, що належить громадянину України ОСОБА_1 , а саме: 89найменувань згідно з переліком, внаслідок збройної агресії Російської Федерації станом на 23.02.2022 року об`єкт з найвищою вартістю, а саме: 3478176,00 грн., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Новоайдарської селищної громади Щастинського району Луганської області.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Новоайдарського районного суду Луганської області на Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність передання вказаної вище цивільної справи за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Халабурдіна Святослава Володимировчиа, до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної права власності на нерухоме майно у зв`язку з тимчасовою окупацією Російською Федерацією території України за підсудністю до Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 165, 259-260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Халабурдіна Святослава Володимировчиа, до Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної права власності на нерухоме майно у зв`язку з тимчасовою окупацією Російською Федерацією території України направити за підсудністю до Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя