Справа № 603/329/23
Провадження №2-о/603/32/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2023 р. м. Монастириська

Монастириський районний суду Тернопільської області в складі

головуючого судді Галіяна І.М.,

секретаря судового засідання Б`єлі Д.С.

провівши судове засідання по цивільній справі:

заявник: ОСОБА_1

представник заявника: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Монастириський відділ реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представник заінтересованої особи: ОСОБА_6

предмет заяви: встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Монастириський відділ реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту що має юридичне значення, а саме встановлення факту батьківства.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 з 2005 року розпочала спільне проживання із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживали вони однією сім`єю у м.Монастириська Тернопільської області по 22.04.2023 рік. За час спільного проживання, у них були інтимні стосунки внаслідок чого заявник завагітніла та народила сина ОСОБА_8 . Оскільки вони із ОСОБА_7 не перебували у зареєстрованому шлюбі, походження їхнього сина ОСОБА_8 було записано зі слів заявника згідно ст. 135 СК України.

Згідно витягу з ДРАЦСу громадян про Державну реєстрацію народження від 09.05.2023 року, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Монастириська. Його батьком записано зі слів заявника - ОСОБА_9 , а матір`ю її - ОСОБА_1 .

27.12.2022 року ОСОБА_10 змінив прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 .

За час спільного проживання ні вона ні ОСОБА_7 не перебували в іншому зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, а саме загинув під час проходження військової служби. Після його смерті залишилось спадкове майно, до якого входять кошти, які знаходяться на банківських рахунках та квартира АДРЕСА_1 .

На вказане майно ОСОБА_7 склав заповіт на своїх синів, а саме на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на ім`я дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в рівних частках по 1/4 кожному.

Заявник вважає, що вказану спадщину прийняв син спадкодавця, ОСОБА_2 , оскільки відноситься до спадкоємців за законом та заповітом, постійно проживав із батьком на час відкриття спадщини та є неповнолітнім.

Звернувшись до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Наталії Богданівни, ОСОБА_2 було повідомлено про те, що для успадкування належного майна після смерті ОСОБА_7 , йому необхідно звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин, а саме факту батьківства, оскільки у свідоцтві про народження в графі батько вказаний ОСОБА_9 .

Враховуючи наведеним, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, а саме того, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_2 .

В судовому засіданні головуючий суддя поставив на обговорення питання про залишення заяви без розгляду в зв`язку з тим, що із вимог заявника та підстав викладених в заяві вбачається спір про право.

Представник заявника в судовому засіданні щодо залишення заяви без розгляду заперечив посилаючись на те, що ОСОБА_1 бажає тільки встановити факт, який має юридичне значення, а саме факт батьківства.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечення свого представника підтримала повністю.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 Вансач Н.М. погодилась із залишенням заяви ОСОБА_1 без розгляду так як дійсно існує спір про право, а саме прийняття спадщини.

Ознайомившись з заявою ОСОБА_1 , заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду з таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 травня 2021 року у справі №523/19129/19 (провадження №61-10712св20) та від 17 листопада 2021 року у справі №214/1816/20 (провадження 61-6397св21), ухвалі від 2 травня 2022 року у справі №944/2326/21 (провадження №61-3761ск22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 3 лютого 2021 року у справі №644/9753/19 (провадження №61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі №643/6447/19 (провадження №61-14968св20), від 12 січня 2022 року у справі №227/2188/21 (провадження №61-18156св21) та від 26 січня 2022 року у справі №568/310/21 (провадження №61-16757св21).

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно із ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просила встановити, що померлий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначивши при цьому мету встановлення такого факту - оформлення спадщини.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення батьківства є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для вирішення питання для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

Окрім цього судом встановлено, що ОСОБА_7 був складений заповіт на своїх синів, а саме на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на ім`я дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в рівних частках по 1/4 кожному (а.с.15), що свідчить про наявність спадкового інтересу до майна померлого у інших осіб, крім заявника.

Отже, вказане вище виключає розгляд справи в порядку окремого провадження та підтверджує, що існує спір про право, бо заявлені у цій справі заявником вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків інших осіб.

Таким чином, при розгляді справи судом встановлено наявність спору про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження, що зумовлює залишення заяви без розгляду.

Висновки суду у вказаній справі не суперечать висновкам Верховного Суду, сформованих у постановах про те, що юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самої заявниці за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право, що виключає розгляд справи в порядку окремого провадження.

Аналогічний за змістом висновок щодо встановлення факту викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.06.2023 року у справі № 490/1819/22 (провадження № 61-7230св23).

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи.

Враховуючи те, що залишення позову без розгляду не суперечить чинному законодавству, оскільки в даній справі не порушує будь-чиїх прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає, що заяву слід залишити без розгляду.

З огляду на викладене та керуючись ст. 258-260, 294 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту батьківства залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30.08.2023 року.

Учасники справи.

Заявник: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Представник заявника: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович, (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №701 від 27.04.2012 року, Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 15.06.2023 року №317), адреса робочого місця: АДРЕСА_3 .

Заінтересовані особи:

- ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

-Монастириський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, (), місцезнаходження: вул. Шевченка 12-А м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Представник заінтересованої особи: ОСОБА_6 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 .

Суддя І. М. Галіян