Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/552/23

Провадження №2/377/252/23

06 вересня 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Пскової А.І., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

06 липня 2023 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій, посилаючись на статті 104-105, 110,112 СК України, просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 серпня 2000 року Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, актовий запис № 936.

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 12 серпня 2000 року в Управлінні реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, актовий запис №936. За час шлюбу в них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною звернення її до суду з даною позовною заявою стало те, що в силу психологічної несумісності характерів у неї з відповідачем так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Вона та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. За час шлюбу вони так і не знайшли спільної мови та взаємного порозуміння. Між ними досить часто виникали сварки, в результаті чого зникло почуття любові та поваги один до одного. Все це призвело до того, що майже півроку як вони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарства, в них відсутній спільний бюджет. Фактично їхня сім`я розпалася та існує формально. За вказаних обставин збереження сім`ї та подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Просила не надавати їм строк для примирення, оскільки це протирічить її інтересам. Вказала, що молодший син залишається проживати разом з нею та вона не буде чинити перешкоди у спілкуванні відповідача з дитиною та його участі у вихованні та житті сина. Також вона звернулася до суду із заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина. Питання поділу майна вона та відповідач вирішили за спільною згодою.

Ухвалою судді від 13 липня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 08 серпня 2023 року.

08 серпня 2023 року справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці та призначено судове засідання на 06 вересня 2023 року.

Позивачка у призначене судове засідання не прибула, про дату, часу і місце судового засідання повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач у призначене судове засідання також не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим 12 серпня 2000 року Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 12 серпня 2000 року зареєстрували шлюб в Управлінні реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 936. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_6 , дружині ОСОБА_6 (а.с.10).

За час шлюбу в них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час розгляду справи є повнолітнім, та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження, копії яких знаходяться в матеріалах справи ( а.с. 11,12).

Згідно з витягами з реєстру Славутицької територіальної громади від 28.06.2023 та від 04.07.2023 позивачка, відповідач та їхні спільні діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13-16).

Як убачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивачки до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу є те, що в силу психологічної несумісності характерів у неї з відповідачем так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Сторони мають різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. За час шлюбу вони так і не знайшли спільної мови та взаємного порозуміння. Між ними досить часто виникали сварки, в результаті чого зникло почуття любові та поваги один до одного. Все це призвело до того, що майже півроку як позивачка з відповідачем припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарства, в них відсутній спільний бюджет. Фактично їхня сім`я розпалася та існує формально. За вказаних обставин збереження сім`ї та подальше спільне життя позивачки з відповідачем неможливе.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача.

Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як убачається із змісту позовної заяви, неповнолітній син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу залишається проживати разом з позивачкою, яка також звернулася до суду із заявою про стягнення з відповідача аліментів на його утримання. Питання поділу майна сторони вирішили за спільною згодою.Вказані обставини відповідач не заперечує.

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У позовній заяві позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище ОСОБА_6 .

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з квитанцією до платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 06.07.2023 позивачка при поданні позову сплатила судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок, який зараховано до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.1,2).

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивачки з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 536 гривень 80 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачкою при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на її користь.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 серпня 2000 року Управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернігівської міської ради Чернігівської області, актовий запис №936.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини ОСОБА_6 .

Головному Управлінню Державної казначейської служби України у Київській області повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок, сплачений при поданні позову згідно з квитанцією до платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 06.07.2023, яка зберігається в матеріалах цивільної справи №377/552/23 (провадження №2/377/252/23).

Стягнути з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 06 вересня 2023 року.

Суддя Н. С. Бабич