Ухвала

Іменем України

31 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 697/2430/18

провадження № 61-12507ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Бовшик Микола Юрійович, на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року у справі за скаргою адвоката Бовшика Миколи Юрійовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Канівського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіленко Лілії Сергіївни,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Бовшик М. Ю., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Канівського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Сіленко Л. С.

Вимоги скарги обґрунтовував тим, що рішенням Канівського міськрайонного суду від 06 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 33 % від усіх видів його доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Виконання вказаного рішення суду здійснює Канівський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження № НОМЕР_1.

31 березня 2023 року на адресу скаржника від Канівського відділу ДВС надійшли документи: розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 24 березня 2023 року, повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, виклик державного виконавця від 24 березня 2023 року, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 24 березня 2023 року, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 24 березня 2023 року, постанова про арешт майна боржника від 24 березня 2023 року, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постанова про накладення штрафу від 24 березня 2023 року та постанова про виправлення помилки у цій постанові від 24 березня 2023 року, постанова про накладення штрафу від 24 березня 2023 року.

У постанові про накладення штрафу від 24 березня 2023 року, з урахуванням виправлених помилок, державним виконавцем зазначено, що заборгованість боржника зі сплати аліментів за виконавчим листом № 697/2403/18, виданим 26 грудня 2018 року, у період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року складає 199 044,83 грн. Накладено на боржника штраф в розмірі 20 % від суми заборгованості, що складає 39 808,96 грн.

Однак даний розмір заборгованості не відповідає обрахованому розміру заборгованості зі сплати аліментів, вказаному у складеному державним виконавцем розрахунку.

Після отримання розрахунку заборгованості від 24 березня 2023 року, скаржником 04 квітня 2023 року було здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та з`ясувалося, що 24 березня 2023 року виконавцем ще винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. А також стало відомо про те, що 28 листопада 2022 року стягувач ОСОБА_2 звернулася до Канівського відділу ДВС з заявою про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, на підставі наданих податкових декларацій за 2020-2021 роки, щомісячної платіжної відомості за квітень 2022 року, однак зазначених документів у матеріалах виконавчого провадження немає, а лише ксерокопії невідомих документів, що складені українською та іноземною мовами.

В даних ксерокопіях відсутні підписи та/або печатки осіб/органів, що їх склали та видали. На деяких ксерокопіях вказано, що текст документу перекладено перекладачем з французької мови на українську мову, проте вказане неможливо перевірити за відсутністю вищевказаних недоліків (відсутність підпису, печатки), неможливо впевнитися в достовірності такого перекладу та кваліфікації перекладача.

Крім того, вважає, що саме на державного виконавця покладений обов`язок пошуку майна, коштів божника, відомостей про місце роботи та отриманий дохід боржника. В разі отримання виконавцем додаткових відомостей про наявність у боржника майна, коштів, інформація про які відсутня в матеріалах виконавчого провадження, виконавець зобов`язаний перевірити достовірність цих даних та надалі прийняти відповідне рішення за результатами перевірки. Натомість державним виконавцем Канівського відділу ДВС було прийнято від стягувача вказані вище документи, які не мають відношення до боржника, так як не дають змогу ідентифікувати особу, відносно якої вони містять інформацію.

Державним виконавцем не було взято до уваги зазначені недоліки, не було здійснено дій по перевірці інформації, яку стягувач зазначав у заяві від 28 листопада 2022 року, та безпідставно прийнято надані стягувачем документи як беззаперечний доказ отримання боржником доходу.

Заявник просив суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіленко Л. С. (далі - державного виконавця) при здійснені розрахунку заборгованості від 24 березня 2023 року, скасувати розрахунок заборгованості від 24 березня 2023 року та зобов`язати державного виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 без врахування заяви стягувача від 28 листопада 2022 року та доданих до неї документів;

- визнати неправомірними дії державного виконавця щодо внесення ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1 та зобов`язати державного виконавця здійснити дії щодо виключення скаржника з Єдиного реєстру боржників;

- визнати неправомірними та скасувати постанови державного виконавця про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесених 24 березня 2023 року в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2023 року, яка залишена без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року,скаргу адвоката Бовшика М. Ю., подану в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи скаржнику в задоволенні його скарги, зазначив, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів щодо боржника ОСОБА_1 здійснено відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Сімейного кодексу України, а тому дійшов висновку що скарга на дії державного виконавця Сіленко Л. С. щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24 березня 2023 року на підставі поданої стягувачем заяви від 28 листопада 2022 року та доданих до неї документів, а також вчинення державним виконавцем дій спрямованих на виконання судового рішення в рамках ВП № НОМЕР_1 є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

18 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бовшика М. Ю. через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім встановлених у частині 2 цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, скаржником не спростовано правильність проведених розрахунків за аліментами належними та допустимими доказами та не надано доказів на підтвердження неправомірності застосування щодо боржника заходів примусового виконання рішення, передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», доводи скаржника не впливають на сутність правомірності проведення виконавчих дій приватного виконавця, який діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Бовшик Микола Юрійович, на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року у справі за скаргою Бовшика Миколи Юрійовича , діючого в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця Канівського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіленко Лілії Сергіївни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов