ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/251/23

Провадження № 22-ц/4820/1286/23

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року, суддя Заворотна О.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про застосування наслідків нікчемності правочину,

встановив:

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк», в якому просила застосувати наслідки недійсності до нікчемного правочину, яким є договір поруки №1502007/1Р від 19.04.2007 року, а саме вважати його неукладеним та таким, що не створює правових наслідків.

В обґрунтування позову вказала, що вищевказаний договір поруки вона не підписувала, у зв`язку з чим він є нікчемним. Так, в матеріалах кримінальної справи міститься висновок експерта НДУКЦ Управління МВС України в Хмельницькій області №988 від 08.10.2011 року, в якому зазначено, що підпис в графі «Поручитель» в договорі поруки №1502007/1Р від 19.04.2007 року та в анкеті фізичної особи-поручителя виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.04.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи спірне рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, оскільки оспорюваний договір є неукладеним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування скарги апелянт зазначила, що в іншій справі судом їй було роз`яснено право на звернення до суду з вимогами про застосування наслідків недійсності правочину, оскільки оспорюваний правочин є нікчемним відповідно до положень статті 547 ЦК України, з тих підстав, що нею не був підписаний.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ АБ «Укргазбанк» проти апеляційної скарги заперечив, пославшись на неправильне тлумачення апелянтом норм матеріального права.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 19.04.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №1502007/1Р, згідно з яким Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 18968,21 дол. США, термін кредитування з 19.04.2007 року по 18.04.2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11,5% річних.

Того ж дня, між ВАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір поруки №1502007/1Р, відповідно до умов якого остання поручилася за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором №1502007/1Р від 19.04.2007 року.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.04.2010 року у справі №2-3565/10 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 борг за кредитним договором в сумі 16875,21 дол. США та 46,73 грн., стягнуто з ОСОБА_2 штраф за невиконання умов договору щодо страхування предмету іпотеки в сумі 4550 грн., звернуто стягнення на предмет застави, автомобіль Ford Fiesta, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1516,41 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2020 року у справі № 2-3565/10, відмовлено ОСОБА_1 у перегляді заочного рішення.

Згідно з висновком експерта НДУКЦ Управління МВС України в Хмельницькій області №988 від 08.10.2011 року, підпис в графі «Поручитель» в договорі поруки №1502007/1Р від 19.04.2007 року та в анкеті фізичної особи-поручителя виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.09.2021 року, яке набрало законної сили, у справі №686/29904/20, за позовом ОСОБА_1 до АБ «Укргазбанк» про визнання недійсним договору поруки №1502007/1Р від 19.04.2007 року, у задоволенні позову відмовлено. В мотивувальній частині рішення суд, зокрема, зауважив, що договір поруки від 19.04.2007 року, сторонами якого зазначені ВАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , є недійсним в силу закону (нікчемним) і не підлягає визнанню недійсним у судовому порядку. В той же час, ця обставина не перешкоджає позивачу звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що відповідатиме змісту відносин, що виникли між сторонами.

У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 та статті 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі статтями 546, 547 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 просила суд застосувати наслідки нікчемності правочину, а саме, вважати неукладеним договір поруки №150207/1Р від 19.04.2007 року, а також таким, що не створює правових наслідків.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19), частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Ухвалою від 07.04.2021 року у справі №227/3760/19-ц (провадження №61-1317св21) Верховний Суд передавав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступлення від висновку (уточнення), викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19).

Ухвалою від 08.06.2021 року (провадження №14-79цс21) Велика Палата Верховного Суду прийняла для продовження розгляду цивільну справу №227/3760/19-ц, а 26.10.2022 року ухвалила постанову, в якій зробила висновки про те, що будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, потрібно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Однак фактична наявність на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що у частині першій статті 215 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків. У тому ж випадку коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Також, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У постанові від 26.10.2022 року у справі №227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21) Велика Палата Верховного Суду врахувала, що подібні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19) та не встановила підстав для відступу від таких висновків.

Отже, висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19), Велика Палата Верховного Суду вже переглядала та підтримала раніше зроблені нею висновки.

Позивач не врахував вищенаведених правових позицій суду касаційної інстанції та залишив поза увагою, що вимога про визнання правочину неукладеним, в тому числі як наслідок застосування реституції, не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України (постанова Верховного Суду від 28.12.2022 року у справі №200/19639/14-ц).

Враховуючи, що договір поруки №1502007/1Р від 19.04.2007 року, який не підписувався ОСОБА_1 , є не нікчемним, а є неукладеним, тому наслідки недійсності цього правочину до нього не застосовуються.

Крім того, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що застосування наслідків недійсності правочину полягають у поверненні стороні іншою стороною усього що остання одержала на виконання відповідного правочину, або ж відшкодування вартості виконаної роботи чи наданої послуги, в той час як визнання правочину неукладеним, як способу застосування наслідків недійсності правочину, Закон не передбачає.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2023 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова