22.08.2023 227/3574/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Круговій І.В.

за участю :

представників:

позивача ОСОБА_1 ( в режимі відеоконференції)

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Людмила Петрівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2020 року позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 через свого представника звернулися до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просив визнати частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. 26.04.2016р., реєстровий номер № 582 в частині зазначеного в договорі покупця - ОСОБА_6 та вважати покупцем за цим договором - ОСОБА_4 , а також витребувати від ОСОБА_6 побутову техніку та меблі за наступним переліком: два кондиціонера торгової марки Panasonik (внутрішній блок CS-TZ20TKЕW, зовнішній блок CU- TZ20TKE) загальною вартістю - 11764,66 грн (4728,66 грн -вартість двох внутрішніх блоків, 7036,00 грн -вартість двох зовнішніх блоків); холодильник Bosch KGN39XI306, вартістю- 18899,00 грн (з НДС); посудомийну машину вбудована 60 см Hotpoint-Aris, вартістю 16599,00 грн.(з НДС); пральну машину LG F2J7HS8S, вартістю 15999,00 грн ( з НДС); варильну поверхню електричну Hotpoint-Ariston KID, вартістю 10199,00 грн (з НДС); духову шафу електричну Hotpoint -Ariston F14 854 С, вартістю 10085,00 грн(з НДС); витяжку декоративну Vetоlux TREVI 60 ВК(1000), вартістю 6159,00 грн (з НДС); електричний чайник Hotpoint-Ariston WK24E UPO, вартістю 1996,99 грн (з НДС); меблеві гарнітури (кухня і прихожа), загальною вартістю 41900,00 грн (з НДС), і повернути її позивачам, стягнути з ОСОБА_6 на користь позивачів солідарно судовий збір у розмірі 2857,84 грн. Також разом з позовом було подано заяву про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2020 року справу було передано на розгляд судді Хоменко Д.Є. Ухвалою суду від 10.09.2020 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою від 23.09.2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Постановою Донецького апеляційного суду від 21.01.2021 року апеляційну скаргу представника позивачів залишено без задоволення. Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.09.2020 р. залишено без змін. Ухвалою суду від 08.10.2020 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

23.10.2020 року від відповідача ОСОБА_7 надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач визнав позовні вимоги повністю в частині визнання частково недійсним у частині покупця ОСОБА_6 , укладений договір купівлі-продажу квартири, та вважати покупцем за цим договором ОСОБА_4 . В обґрунтування своїх доводі зазначив, що він за наданою його батьком ОСОБА_8 нотаріально посвідченою довіреністю, продавав його квартиру АДРЕСА_1 , так як його батько за станом свого здоров`я не міг самостійно займатись питанням продажу квартири. Він познайомився з майбутнім покупцем квартири ОСОБА_4 через спільного знайомого ОСОБА_9 . ОСОБА_4 після огляду квартири повідомив, що його влаштовує розташування, стан квартири, запропонована вартість 110 000,00 грн. Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що не бажає тимчасово оформлювати нотаріально квартиру на себе у зв`язку з тим, що у нього триваючий сімейний конфлікт з дружиною. Він запропонував оформити з ним договір купівлі-продажу квартири в письмовій формі без нотаріуса. Далі, формально засвідчити договір купівлі- продажу квартири його батька, між ним та знайомою позивача ОСОБА_6 у нотаріуса, яку він приведе у зазначений час для підписання. Відповідач погодився та 24.04.2016р. зустрів ОСОБА_4 на квартирі, де він передав йому грошові кошти у сумі 110 000 грн., та написав йому відповідну розписку про продаж квартири та отримання від нього грошових коштів і передав йому ключі від квартири разом з правовстановлюючими документами на квартиру, та нотаріально посвідчену довіреність за якою він продавав квартиру батька. 26.04.2016 р. він прийшов до нотаріуса, де його чекав покупець - ОСОБА_4 і його знайома - ОСОБА_6 . Грошові кошти ОСОБА_6 йому не передавала. Він віддав свій паспорт, іпн довідку, нотаріусу, і через деякий час вони всі повернулись до нотаріуса, який надав йому для підпису договір-купівлі продажу квартири його батька. Вважає, що договір купівлі-продажу квартири є фіктивним в частині покупця ОСОБА_6 , оскільки по-перше, було введено в оману дружину позивача з метою приховування справжніх намірів учасників правочину від майбутнього розподілу майна подружжя між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 а по-друге, наявність простої письмової угоди, складеної між ним та ОСОБА_4 , по-третє, п. 2 оскаржуваного договору не відповідає фактичному розміру отриманих грошових коштів від позивача, а саме в розмірі 110 000,00 грн. та відсутність в п. 2 договору інформації від кого він отримав суму 55 000,00 грн готівкою при підписанні зазначеного договору, фактично ОСОБА_6 не передавала йому грошових коштів ні в якій сумі (а.с. 106-107 том 1).

Ухвалою суду від 18.11.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П., в задоволенні клопотання представника позивачів про витребування доказів відмовлено, в задоволенні клопотання представника позивачів про визнання поважними причин пропущення позовної давності для звернення до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння особи - відмовлено, долучено до матеріалів справи докази, надані представником ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 року справу було передано на розгляд судді Корнєєвій В.В. Ухвалою суду від 02.12.2020 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

14.12.2020 року від приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Молодняк Л.П. надійшло пояснення на позовну заяву, в якому зазначила, що заявлені вимоги позову не визнає повністю, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне: 26.04.2016 р. вона як нотаріус дійсно посвідчила договір купівлі-продажу квартири, в якому сторонами були гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , за реєстровим номером 582, в якому перший виступав продавцем, друга - покупцем нерухомого майна. Нотаріусом дотримано всіх вимог законодавства, а саме змісту правочину, встановлено особи, що мали намір вчинити договір, дійсні наміри кожної із сторін, відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину, проект договору сторони ретельно читали, та мали можливість задавати питання нотаріусу. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. ОСОБА_6 своїм підписом також підтвердила свої наміри купити квартиру. У позовній заяві ОСОБА_4 прямо стверджує, що вони з ОСОБА_6 навмисно ввели в оману нотаріуса, і тому нотаріус вважає, що мова йде про порушення чинного законодавства за змовою декількох осіб. Повідомляє, що жодної норми закону підзаконних актів нею, як нотаріусом, під час посвідчення договору не порушено. Оскільки ОСОБА_6 не визнана судом недієздатною, вона вважається такою, що відповідає за свої дії. ОСОБА_6 та представник продавця самостійно, без примусу, підписали договір купівлі-продажу квартири, та таким чином підтвердили, що саме ОСОБА_6 є покупцем квартири.(а.с. 130).

В обґрунтування уточнених позовних вимог згідно заяви від 03.02.2021 року(а.с.148 том 1) представник позивача зазначає, що на початку 2016 року між позивачем та його дружиною - ОСОБА_5 , погіршились сімейні відносини, у зв`язку з чим вирішувалось питання про розірвання шлюбу та розподіл майна подружжя. З метою приховати від своєї дружини та в майбутньому від розподілу майна подружжя своє майбутнє житло і побутове домашнє знаряддя в придбану квартиру, домовився зі своєю знайомою ОСОБА_6 тимчасово на час вирішення питання про розлучення оформити договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 на неї. Потім ОСОБА_6 повинна була надати позивачу довіреність на відчуження зазначеної квартири на його розсуд, на що вона погодилась. Грошові кошти за квартиру сплатив саме він представнику продавця ОСОБА_7 , який діяв в інтересах продавця ОСОБА_8 , 1934 р.н., на підставі довіреності. Представник продавця ОСОБА_7 , написав йому відповідну письмову розписку 24.04.2016 року про те, що він отримав від позивача суму у розмірі 110000,00 грн. в рахунок оплати за продану квартиру. Оформлення оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири між продавцем ОСОБА_8 (представником продавця ОСОБА_7 ) та відповідачем ОСОБА_6 у нотаріуса відбулося 26.04.2016 р. Після цього 03.11.2016р. відповідач ОСОБА_6 , з дозволу позивача ОСОБА_4 , тимчасово перереєструвала своє місце перебування з м. Волновахи Донецької області, де їй належить 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 на адресу тимчасово оформленої на неї вищезазначеної квартири в м. Добропілля у зв`язку з тим, що реєстрація в м. Волноваха, яка відноситься до «сірої зони», «зони розмежування» з тимчасово неконтрольованої(окупованою) територією ДНР, негативно впливає на її працевлаштування, оформлення позики (кредитів) та ін. Окрім того, в якості компенсації за її реєстрацію в квартирі відповідач погодилась сплачувати комунальні послуги, що ОСОБА_6 і робила в подальшому. З 10.11.2017 р. по жовтень 2018 р. позивач ОСОБА_4 почав за власні грошові кошти робити ремонт, тому що квартира була в занедбаному стані, без меблів. З моменту придбання зазначеної спірної квартири і до закінчення ремонту в квартирі ніхто не проживав. 16.03.2018р. за раніше обумовленою домовленістю відповідач оформила на позивача ОСОБА_4 довіреність, засвідчивши її у приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області І. Шиманського на продаж позивачем вищезазначеної квартири, за ціну та на умовах на свій розсуд, строк дії довіреності на 10 років. Відповідач ОСОБА_6 почала користуватись квартирою з грудня 2018 року. В період з квітня 2018 р. по лютий 2020 р. позивач придбав до квартири побутову техніку та меблі, що підтверджується відповідними квитанціями. Для розрахунку за придбану побутову техніку в ТОВ «КомфіТрейд», позивач оформив кредитний договір № в Акціонерному товаристві «ОТП БАНК» 20.07.2018 р. Навесні 2020 року, стосунки між позивачем та його дружиною - ОСОБА_5 налагодились та вони відмовились розривати шлюб, вирішивши зберегти свою сім`ю. Після чого, позивач вимагав від відповідачки переоформити квартиру на нього, але вона відмовилась. ОСОБА_6 забрала в нього оригінал вищевказаної довіреності та відмовилась повертати побутову техніку і меблі, які ним були придбані і знаходяться в зазначеній квартирі.16.10.2020 р.відповідачка після звернення позивача до суду з позовом скасувала довіреність на право розпорядження спірною квартирою, яку надавала йому 18.03.2018р. Враховуючи, що договір було укладено тільки для виду з метою приховання квартири від розподілу в майбутньому, просить визнати частково недійсним у частині покупця ОСОБА_6 , укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області 26.04.2019р., реєстровий номер № 582 та вважати покупцем за цим договором ОСОБА_4 . Витребувати від ОСОБА_6 побутову техніку та меблі за наступним переліком:два кондиціонери торгової марки Panasonik(внутрішній блокCS-TZ20TКEW, зовнішній блок СU - TZ20ТКE) загальною вартістю 11764,66 грн. (4728,66 грн -вартість двох внутрішніх блоків, 7036,00 грн -вартість двох зовнішніх блоків); холодильник Bosch KGN39XI306, вартістю- 18899,00 грн (з НДС); посудомийну машину вбудовану 60 см Hotpoint-Aris, вартістю 16599,00 грн.(з НДС); пральну машину LG F2J7HS8S, вартістю 15999,00 грн ( з НДС); варильну поверхню електричну Hotpoint-Ariston KID, вартістю 10199,00 грн (з НДС); духову шафу електричну Hotpoint -Ariston F14 854 С, вартістю 10085,00 грн(з НДС); витяжку декоративну Vetоlux TREVI 60 ВК(1000), вартістю 6159,00 грн (з НДС); електричний чайник Hotpoint-Ariston WK24E UPO, вартістю 1996,99 грн (з НДС); меблеві гарнітури (кухня і прихожа), загальною вартістю 41900,00 грн (з НДС), та повернути її ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , і стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 4172,64 грн (а.с. 148-156).

27.01.2021 р. позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. Ухвалою суду від 28.01.2021 року в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено. 18.02.2021 року представником позивачів було подано апеляційну скаргу. Постановою Донецького апеляційного суду від 26.05.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.01.2021 року скасовано. Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково та забезпечено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом заборони ОСОБА_6 відчужувати нерухоме майно - 1/2 частину квартири, загальною площею 47,7 квадратних метрів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності.

Ухвалою суду від 22.04.2021 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_4 підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що строк позовної давності потрібно рахувати з весни 2020 року, коли ОСОБА_6 забрала довіреність у позивача, і саме з цього часу потрібно відраховувати строк, вважає, що строк позовної давності позивачами не пропущено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 зазначила, що з ОСОБА_6 вона знайома з 2012 року. Спочатку у них з ОСОБА_6 були ворожі відносини, т.я. вона знала, що вона зустрічається з її чоловіком, але щоб зберегти сім`ю їй прийшлось подружитися з ОСОБА_6 . Зазначила, що їй відомо, що її чоловік купив квартиру, але оформив її на ОСОБА_6 , яка оформила на її чоловіка на 10 років на розпорядження даною квартирою, але потім через деякий час вона її порвала. Після того як зробили ремонт в квартирі в 2018 році ОСОБА_6 постійно почала проживати в ній. Її чоловік робив ремонт, покупав побутову техніку, це їй відомо зі слів самої ОСОБА_6 , вона неодноразово приходила до ОСОБА_6 в гості в цю квартиру і вона їй сама про це розказувала.Чоловік витрачав на ОСОБА_6 спільні кошти, але її не питав, рішення по фінансовим питанням приймає її чоловік. Чоловік пояснив чому він оформив квартиру на ОСОБА_6 , сказав, що якщо б оформив на себе то вона б дізналася про це. Відносини між її чоловіком та ОСОБА_6 тривали близько 10 років та вона за ними спостерігала, і спочатку ОСОБА_6 проживала з дозволу чоловіка на їх квартирі по АДРЕСА_4 . Вона не вірить, що у ОСОБА_6 були гроші для придбання квартири і що їй гроші позичали її рідні, так як її чоловік давав ОСОБА_6 гроші, а вона їх відправляла своїм рідним, батько ОСОБА_6 п`яниця та у нього не було грошей щоб надати доньці, а у брата також не було грошей, він навіть не дав гроші на операцію. Позивач ОСОБА_5 також додала, що її чоловік і її не ображав, давав гроші на утримання родини, в той час як зустрічався з ОСОБА_6 ..

Свідок ОСОБА_10 зазначив, що займається ремонтами, і приблизно восени 2017 року ОСОБА_4 зателефонував йому та попросив подивитися квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , та зробити там ремонт. В зазначеній квартирі для проживання жодних умов не було, було багато сміття, на стінах, стелі був грибок та пліснява, не було жодної комунікації. Окрім того, зазначив, що вже не перший раз робить ремонт за проханнями позивача на різних об"єктах. Так між ним та ОСОБА_4 було укладено договір на ремонт (обробку) квартири. ОСОБА_4 з ним зустрічався та вони обговорювали кількість,вартість матеріалу, який необхідно придбати. Він встановлював телевізори, холодильник, але не пам`ятає якої марки була техніка, кондиціонери встановлювали інші особи. Під час ремонту в квартирі ніхто не проживав. Гроші за ремонт передавав ОСОБА_4 або його бухгалтер. Документи, які він приніс до суду надав йому ОСОБА_11 .

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Карамян Е.Ф. заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що позивачами пропущено строк позовної давності, так як в 2016 році позивачу було відомо, що відповідач ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нібито уклали фіктивний договір, а звернувся позивач до суду лише в 2020 році. Позивач уже звертався з заявою про поновлення строків позовної давності, але ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2020 року по цій же справі, але під головуванням судді Хоменка Д.Є., йому було відмовлено в поновленні пропущених строків позовної давності. Також немає доказів того, що договір є фіктивним. До матеріалів справи долучено договір, який нотаріально посвідчений та згідно пояснень нотаріуса, наданих в судовому засіданні, при його укладенні жодних порушень вона не побачила. Окрім того, відповідач ОСОБА_6 підтверджує, що вона особисто за свої кошти, які вона відкладала та їй дали її батьки, купила дану квартиру. Окрім того, зазначеного в позиві майна квартирі ОСОБА_6 не має та ніколи не було. Ремонт в її квартирі робив знайомий ОСОБА_4 , а іноді і він приймав участь в ремонті, так як допомагав їй. Ніякого договору про ремонт квартири не укладали, ремонт робився на дружніх відносинах. Про те, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_6 зустрічаються знала жінка ОСОБА_4 . Через деякий час позивач почав піднімати руку на ОСОБА_6 і вони розірвали свої відносини. ОСОБА_4 потім їй сказав, що вона пожаліє про розрив їх відносин і в цій квартирі жити не більше буде, після чого звернувся до суду. Стосовно довіреності про якузазначає в позові позивач, ОСОБА_6 може пояснити, що оформила довіреність на ОСОБА_4 , він пообіцяв їй знайти більш комфортабельну квартиру, але для цього потрібно продати цю квартиру, і оскільки вони перебували у відносинах і вона довіряла йому, тому оформила довіреність на нього, а коли вона зрозуміла, що ОСОБА_11 хоче її обдурити, вона забрала у нього довіреність і анулювала її у нотаріуса.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що вона придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , за власні кошти у ОСОБА_7 . З того часу вона робила ремонт та їй в цьому допомагав позивач ОСОБА_4 . Вона також знайома з дружиною ОСОБА_4 - ОСОБА_12 , так як працювали разом та дружили з 2011р. по 2020 р. В 2017 році почали зустрічатися з ОСОБА_4 , але як тільки вона вирішила припинити стосунки із ОСОБА_4 , він почав їй погрожувати. Грошей ОСОБА_4 їй ніяких не давав, вона і так достатньо заробляла. Окрім того, її брат подарував їй на день народження 60000 грн, та у неї було 50000 грн. ОСОБА_11 допомагав їй шукати підходящу квартиру і якось запропонував їй цього продавця квартири. Вона передала ОСОБА_4 110000грн і він самостійно відвозив гроші продавцю за два дні до оформлення договору та взяв з нього розписку на своє ім`я, про що раніше їй не було відомо, але під час укладання договору продавець не заперечував проти оформлення угоди на неї. При укладанні договору ОСОБА_4 не був присутній у нотаріуса. Нотаріус роз`яснила хто покупець, хто продавець та наслідки укладання угоди. Все, що знаходиться в неї в квартирі вона купила за свої кошти.Оскільки вона нікого не знала в цьому місті попросила ОСОБА_4 , з яким вона зустрічалася, їй допомогти. Інколи ОСОБА_4 прохав ОСОБА_10 , щоб той замінив замок, виніс сміття, встановив меблі, але вона з ним самостійно розраховувалась. Вона періодично з`являлась в квартирі в 2017 році, контролювала проведення ремонтних робіт, так як квартира була в зруйнованому стані та потребувала капітального ремонту, ремонт розпочався в листопаді 2017 року. Постійно вона почала проживати в квартирі з грудня 2018 року. Їй було відомо, що ОСОБА_4 не збирається розлучатись та його дружина знала про їх відносини, так як вони разом із нею їздили відпочивати. Знімала квартиру в м. Дніпро на час ремонту квартири, але коли закінчився ремонт в квартирі вона переїхала жити до власної квартири. ОСОБА_4 з нею постійно не жив, а проживав разом зі своєю дружиною, з нею він лише "зустрічався".

В судовому засіданні приватний нотаріус Молодняк Л.П. зазначила, що вона мало, що пам`ятає стосовно укладання спірного договору, так як пройшов великий проміжок часу, але при укладення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були присутні. ОСОБА_7 діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_8 , з ким була ОСОБА_6 вона не пам`ятає. Сторони підтвердили, що вони розрахувались повністю при складанні договору купівлі-продажу. В той час мова не йшла про те, що ОСОБА_6 за когось придбала квартиру і вона не казала, що купує квартиру для ОСОБА_4 . Також не було розмови про приховану угоду.

Суд, заслухавши думки сторін по справі, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 26.04.2016 р. ОСОБА_8 , 1934 р.н., за якого по довіреності, посвідченій 05.04.2016 року ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Добропільського

міського нотаріального округу за реєстровим №478, діяв Єрьоменко Олександр Володимирович продав ОСОБА_6 в особисту приватну власність та спільну часткову власність 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . Згідно п.2 договору продаж квартири вчинено за 55000,00 грн (а.с. 23-25). Окрім того, право власності відповідача ОСОБА_6 на вищезазначену квартиру підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 40-42).

Таким чином, в судвоому засіданні встановлено, що власником спірної квартири є відповідач ОСОБА_6 .

Згідно довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, ОСОБА_6 за період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року отримала дохід в розмірі 51392,65 грн (а.с. 111).

З акту від 21.10.2020 року вбачається, що ОСОБА_6 з січня 2017 року, самостійно, та на час складання акту проживає за адресою: АДРЕСА_3 , без чоловіка (не заміжня) та дітей (а.с. 112).

Позивач ОСОБА_4 зазначає, що дійсним власником спірної квартири є саме він, оскільки саме він платив кошти за її купівлю продавцю, на підтвердження чого надав копію розписки.

Згідно копії розписки від 24.04.2016 р. ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_4 110000,00 грн в рахунок оплати за продану квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 23).

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні суду повідомила, що передавала гроші продавцю квартири через ОСОБА_4 , з яким зустрічалася та якому через це довіряла, а розписку ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 обманом, і це підвтерджується наступними діями ОСОБА_7 , який 24.04.2016 року, будучи представником продавця, без будь-яких умов та застережень переоформив на неї спірну квартиру.

Позивач ОСОБА_4 зазначає, що придбав речі в спірну квартиру, на підтвердження чого надав суду відповідні документи. Згідно копії кредитного договору № від 20.07.2018р., укладеного між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 , позивач оформив в банку кредит на загальну суму 50270,00 грн (а.с. 27-31).Також позивачем на підтвердження купівлі спірної побутової техніки та меблів було надано до суду копії видаткових накладних, чеків на сплату товарів та квитанції до прибуткового касового ордеру (а.с. 34-38). В той же час, відповідач ОСОБА_6 зазначає, що придбаної по кредитому договору побутової техніки в спірній квартирі немає. Позивачем на підтвердження знаходження в квартирі відповідача ОСОБА_6 належної йому побутової техніки, придбаної в кредит, не надано жодного належного та допустимого доказу. Показання свідка ОСОБА_10 та жінки позивача ОСОБА_5 суд не бере до уваги, оскільки жожен із них не повідомив суду про те, яка саме побутова техніка була в квартирі відповідача ОСОБА_6 .

Згідно копій повідомлень з Головного управління ДПС у Донецькій області, загальна сума доходу за звітній період 2015 р. ОСОБА_4 становить 997000,00 грн, за 2016 рік 985000,00 грн, за 2017 рік - 997000,00 грн, за 2018 рік - 998360,00 грн, за 2019 рік -998640,00 грн, за 2020 рік 717525,00 грн (а.с. 213-218).

З копії довіреності від 16.03.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю., вбачається що ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_4 продати належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 за ціну та на умовах на свій розсуд (а.с. 26).

В судовому засіданні ОСОБА_6 показала, що хотіла поміняти свою квартиру на більш кращу і попросила ОСОБА_4 цим зайнятися, на що він погодився, підшукав підходящу квартиру , зазначивши, що потрібно продати квартиру ОСОБА_6 для цього, на що вона погодилася і оформила таку довіреність , а коли зрозуміла, що ОСОБА_4 хочеїї обманути забрала у нього цю довіреність та анулювала її у нотаріуса.Слід також звернути увагу на той факт, що довіреність ОСОБА_6 на продаж квартири оформила на ОСОБА_4 в березні 2018 року, тобто майже через 2 роки після придбання спірної квартири, що спростовує доводи позивача ОСОБА_4 про те, що була домовленість між ним та ОСОБА_6 про тимчасове оформлення квартири на неї для вирішення питання про розлучення із жінкою позивача.

Позивач ОСОБА_4 зазначає, що саме за його кошти проводився ремонт в квартирі ОСОБА_6 і надає договір від 10.11.2017 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 на ремонт квартири. Відповідно до копії додатку до договору на ремонт квартири від 10.11.2017 року замовником зазначено ОСОБА_4 , а виконавцем Кравченка В.П. та зазначено список, вартість кожного етапу роботи та строк виконання до 30.09.2018 р. 30.09.2018 р. ОСОБА_4 було підписано акт про прийняття виконаних робіт ремонту квартири (а.с. 157-160). Суд не може прийняти до уаги зазначений договір, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_10 є хорошим знайомим ОСОБА_4 , від якого постійно отримує замовлення на виконання робіт, за що отримує постійну оплату, і таким чином, суд приходить до висновку про те, що гр-н ОСОБА_10 знаходиться в певній матеріальній залежності від свого постійного клієнта- замовника будівельних робіт ОСОБА_4 та заінтересований в наданні показів на користь ОСОБА_4 .

Стосовно заяви позивача ОСОБА_4 про улкдання фіктивного договору слід зазначити наступне:

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 234 ЦК фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відзначено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину,суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

У постанові Верховного суду України №6-1873 цс16 від 19.120.2016 року відзначено, що у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає її зовнішньому прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладання угоди) іншого учасника або третьої

особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладання договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону,

оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частини першої та п`ятої стат-

ті статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст.234 ЦК України.З наведеного можна дійти висновку, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним, а також вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

За результатами розгляду вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 26.04.2016 року з підстав його фіктивності, оцінюючи надані позивачами докази з точки зору їх достовірності і допустимості, а також враховуючи показання приватного нотаріуса Молодняк Л.П., яка зазначила в судвомоу засіданні, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири жодних заперечень з приводу укладеного договору та те, що його було укладається фіктивно їй ніхто не повідомляв, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання частково недійсним у частині покупця ОСОБА_6 договору купівлі-продажу квартири та зазначення покупцем ОСОБА_4 .

Щодо позовних вимог позивачів про витребування від ОСОБА_6 побутової техніки та меблів, суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, ані матеріали справи, ані позивачами, ані їх представником не було надано жодного доказу на підтвердження того, що побутова техніка та меблі, які просять витребувати у відповідача позивачі, знаходяться саме у відповідача ОСОБА_6 та вона ними користується. Також свідок ОСОБА_10 , позивач ОСОБА_5 в суді не зміг підтвердити, якої марки було встановлено побутову техніку в квартирі відповідача. Таким чином, в задоволенні цієї частини позовних вимог також слід відмовити.

Як вачається з матеріалів справи позивачем ОСОБА_4 03.02.2021 року було подано клопотання про визнання пропуску строків звернення до суду поважними (а.с. 141 том 1)

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(ч.1 ст.261 ЦК України).Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, зокрема п.1.2. «З метою приховати від своєї дружини та в майбутньому від розподілу майна подружжя своє майбутнє житло і побутове домашнє знаряддя в придбану квартиру, я домовився зі своєю знайомою ОСОБА_6 тимчасово оформити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 …» тобто, сам позивач стверджує, що про недійсність договору купівлі-продажу квартири він сам знав, ще в момент нотаріального посвідчення вказаного договору 26 квітня 2016 року, отже саме з часу укладання спірного договору 26.04.2016 року починається сплив позовної давності за вимогою визнання недійсним в частині Покупця- ОСОБА_6 , укладеного Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 26 квітня 2016 року, реєстровий номер №582.Про придбання спірної квартири чоловіком для ОСОБА_6 в 2016 році також знала і дружина позивача ОСОБА_5 , про що вона повідомила в судовому засіданні.З часу укладання спірного договору до часу звернення до суду минуло близько 4 років та двох місяців. У клопотанні позивача не зазначені причини поважності пропуску позовної давності. Посилання на переривання строку давності ч.1 ст.264 ЦК України у зв`язку із виданням довіреності не є обґрунтованим, так як довіреність не є юридичним документом підтверджуючим сплату чи визнання боргу. Інших мотивів чи доказів поважності пропуску строку суду надано не було.

Про необхідність застосування наслідків пропуску строку позовної давності просив суд представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Карамян Е.Ф.

Суд під час ухвалення рішення приймає до уваги правову позицію, викладену в постанові ВП ВС від 22.05.2018р. у справі № 369/6892/15-ц про те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутим позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з"ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушено право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необгрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Враховуючи, що в позові відмовлено повністю, суд вважає за необхідне після набрання рішенням законної сили скасувати заходи забезпечення позову, застосовані постановою Донецького апеляційного суду від 26.05.2021 року, щодо заборони ОСОБА_6 відчужувати нерухоме майно -1/2 частини квартири, розташованої за адресою : АДРЕСА_3 , Також, у зв`язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати в силу вимог пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ЦК України, Законом України « Про судовий збір», ст.ст.141,265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Людмила Петрівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Судові витрати по справі, понесені позивачами, залишити за позивачами.

Заходи забезпечення позову, застосовані постановою Донецького апеляційного суду від 26.05.2021 року, щодо заборони ОСОБА_6 відчужувати нерухоме майно -1/2 частини квартири, розташованої за адресою : АДРЕСА_3 , після набрання цим рішенням законної сили - скасувати.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та проголошено в судовому засіданні 22.08.2023 року, повний текст рішення суду виготовлено 31.08.2023 року.

Суддя В.В.Корнєєва

22.08.2023