РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2023

Справа № 522/7239/23

Провадження № 2/522/3977/23

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання - Кніш Д.А.

позивача ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянув у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_1

до Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільний шпиталь ветеранів» Одеської обласної ради

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ВСТАНОВИВ:

1.11.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КНП «Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни» Одеської обласної ради (змінено найменування - КНП «Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни» Одеської обласної ради).

2.Позивач просить суд:

3.- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.05.2021 по 10.08.2021 у розмірі 33 473,88 грн.

4.- компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати у розмірі 10 539,87 грн.

5.13.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

6.16.05.2023 подано відзив на позов.

7.Заявою від 24.08.2023 позивач зменшив позовні вимоги в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати у розмірі з 10 539,87 грн. до 9 774,26 грн.

8. ОСОБА_1 звернення до суду з цим позовом обгурнтовує тим, що за рішенням суду від 10.08.2021 (справа № 522/10373/21) ОСОБА_1 поновлено з 11.08.2021 на посаді лікаря-офтальмолога. Проте суд не вирішив питання про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Період вимушеного прогулу, у зв`язку із звільненням тривав з 06.05.2021 (дата звільнення) по 11.08.2021 (дата поновлення на посаді). Кількість робочих днів становила 66 робочих днів. При цьому середньоденна заробітна плата позивача на момент звільнення становила 507,18 грн. Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.05.2021 року по 10.08.2021 становить 33 473,88 грн. (507,18 грн. * 66 днів).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу є складовою заробітної плати. На даний час середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідачем добровільно не виплачено. Крім того, позивач вважає, що має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати з урахуванням індексу інфляції за період з 01.09.2021 по 31.07.2023 у розмірі 9 774,26 грн, виходячи з суми доходу після утримання податків і обов`язкових платежів у розмірі 26 945,91 грн. (33 473,18 6 025,17 (18% ПДФО) 502,10 (1,5% військового збору)).

9.Відповідач проти позову заперечує. Вважає, що позивачем неправильно нараховано розмір середнього заробітку 33 473,88 грн. Початок затримки виплати за вимушений прогул слід відраховувати від дати набрання законної рішенням суду про поновлення на роботі законної сили, тобто від 26.01.2023 (рішення суду апеляційної інстанції 26.01.202023, яким рішення суду першої інстанції від 10.08.2021 залишено без змін). Крім того, середньоденна заробітна плата позивача складає не 507,18 грн. за вирахуванням податків (18% ПДФО) та військового збору (1,5%), а 408,28 грн., що у разі її множення на 66 днів прогулу складає 26 946,48 грн., з яких вирахуванню підлягає сума вихідної допомоги при звільненню в сумі 10 721,75 грн. Відтак сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 18 315,47 грн. (26 946,48 10 721,75).

Щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати з урахуванням індексу інфляції, то суд не приймав рішення про її виплату, отже у відповідача був відсутній обов`язок щодо такої виплати. Крім того, розрахунок повинен братися виходячи з суми середнього заробітку 18 315,47 грн. По-друге, період його обрахування повинен починатися з 26.01.2023 (дата набрання рішенням суду законної сили), а оскільки протягом 2023 року індексація грошових доходів населення не здійснюється, то і не виникає індексу інфляції.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи.

10.Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2021 (справа №522/10373/21) визнано скасовано наказ від 05.04.2021 про звільнення з 06.05.2021 ОСОБА_1 з посади лікаря-офтальмолога офтальмологічно-хірургічного відділення КНП «Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни» Одеської обласної ради» та поновлено на посаді.

11.Постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2023 рішення суду першої інстанції від 10.08.2021 залишено без змін.

12.Наказом № 246-к/тр від 11.08.2021 поновлено ОСОБА_1 на посаді.

13.Згідно з довідкою № 82 від 10.03.2023 про середню заробітну плату (дохід) середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 в березні-квітні 2021 становила 507,18 грн.

Висновки суду.

14.Предметом спору є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

15.Частиною 1 статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

16.За змістом частини 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

17.Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

18.Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

19.Отже, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу як складової належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Також позивач не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якщо такі вимоги не розглянуті у справі про поновлення на роботі (постанова Верховного Суду від 08.02.022 у справі №755/12623/19).

20.Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2021 (справа №522/10373/21), залишеним без змін постановою апеляційного суду від 26.01.2023, скасовано наказ від 05.04.2021 про звільнення з 06.05.2021 ОСОБА_1 з посади лікаря-офтальмолога офтальмологічно-хірургічного відділення КНП «Одеський обласний очний шпиталь інвалідів війни» Одеської обласної ради» та поновлено на посаді.

21.В рішенні суду не зазначено з якої дати слід поновити ОСОБА_1 . Суди на цей увагу не звернули.

22.Тому роботодавець самостійно наказом № 246-к/тр від 11.08.2021 поновив його на посаді також не зазначаючи з дати з якої дати звільнений вважається поновленим.

23.Під час розгляду справи про поновлення на роботі ОСОБА_1 питання щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу не було вирішено, хоча за змістом ч. 2 ст. 235 КЗпП України суд повинен вирішити це питання, незважаючи на те, чи працівник просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

24.З огляду на це, доцільним було б звернення до суду, що вирішував спір про поновлення на роботі за ухваленням додаткового рішення в частині вирішення за ч. 2 ст. 235 КЗпП України про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Однак працівник ставить нову вимогу про компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати.

25. ОСОБА_1 просить стягнути суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.05.2021 (дата звільнення) по 10.08.2021 (до дати поновлення на роботі).

26.Натомість, відповідач вважає, що початок затримки виплати за вимушений прогул слід відраховувати від дати набрання законної рішенням суду про поновлення на роботі законної сили, тобто від 26.01.2023 (рішення суду апеляційної інстанції 26.01.202023, яким рішення суду першої інстанції від 10.08.2021 залишено без змін).

27.Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію, що відповідає змісту ч. 2 ст. 235 КЗпП України, оскільки вимушеним прогулом у розумінні вказаної статті є період часу з дня звільнення працівника по день ухвалення рішення суду про поновлення його на роботі.

28.Таким чином, у розглядуваній ситуації для позивача вимушеним прогулом є період з 06.05.2021 (дата звільнення) по 10.08.2021 (до дати поновлення на роботі), 11.08.2021 (наказ про поновлення на роботі).

29.Поновивши ОСОБА_1 на посаді, роботодавець не провів оплату праці позивачеві за період вимушеного прогулу.

30.При цьому, і працівник, і роботодавець, по-різному обчислюють суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

31.Перевіривши доводи обох сторін, суд вважає, що позивачем правильно обчислено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

32.Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

33.Відповідно до пункту 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

34.Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

35.Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період.

36.Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

37.06.05.2021 позивача було звільнено з роботи.

38.Згідно з довідкою № 82 від 10.03.2023 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 в березні-квітні 2021 становила 507,18 грн.

39.Середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 06.05.2021 по 10.08.2021 включно становить 33 473,88 грн ( 507,18 грн. * 66 робочих днів).

40.Посилання відповідача на те, що розмір середньоденного заробітку повинен бути зменшений на розмір податкових відрахувань та військового збору суперечить вимогам п.3 Порядку №100 згідно з яким при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

41.Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.05.2021 по 10.08.2021 33 473,88 грн. з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Щодо компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати.

42.Згідно із ст. 2 Закону України № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація здійснюється у разі затримки виплати заробітної плати на один і більше календарних місяців.

43.Відповідно до п.п. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 ПКУ компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом, для цілей оподаткування податком на доходи фізичних осіб прирівнюються до заробітної плати та оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 ПКУ (18 %).

44.Сума компенсації включається до фонду оплати праці того місяця, в якому фактично проводиться її нарахування та виплата у відповідності п.п. 1.6.2 п. 1.6. розд. І Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5.

45.Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

46.Таким чином, для розрахунку втрати частини доходу використовується нарахована, але не виплачена сума доходу з урахуванням утримання податків і обов`язкових платежів, а саме 26 945,91 грн. (33 473,18 грн. 6 025,17 грн. /ПДФО (18%)/ - 502,10 грн. /військовий збір (1,5%)/ = 26 945,91 грн.).

47.Відтак інфляційні нарахування, які підлягають виплаті за період з 01.09.2021 по 31.07.2023 (липень 2023 року є останнім місяцем за який опублікований офіційний індекс інфляції) становлять 9 774,26 грн.

48.Разом з тим, відповідач вважає, що у справі про поновлення на роботі суд приймав рішення щодо компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати з урахуванням індексу інфляції. Отже у відповідача був відсутній обов`язок щодо такої виплати.

49.Заперечення відповідача в цій частині є безпідставними, оскільки обов`язком роботодавця є нарахування та виплата вимушеного середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Такий, як встановлено, не виплачений звільненому працівнику до сьогодні. З іншого боку, саме суд першої інстанції, поновлюючи працівника на роботі, не зазначив дати з якої він підлягає поновленню, а роботодавець поновив його на посаді з власної ініціативи з 11.08.2021, а не з 06.05.2021 (з дати звільнення). Проте суд вважає, що правильними є доводи позивача, що датою його поновлення має бути саме 06.05.2021 і саме з цього часу тривав період вимушеного прогулу.

50.За таких обставин, суд дійшов висновку про обгрунтованість позову ОСОБА_1 та задовольняє його.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Багатопрофільний шпиталь ветеранів» Одеської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.05.2021 по 10.08.2021 в розмірі 33 473,88 гривень та компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв`язку із затримкою термінів її виплати за період з 01.09.2021 по 31.07.2023 в розмірі 9 774,26 грн.

Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.09.2023.

Суддя Ярема Х.С.