ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 680/351/23

Провадження № 22-ц/4820/1605/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 680/351/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 05 липня 2023 року (суддя Яцина О.І.) у справі за заявою ОСОБА_1 про усиновлення дитини, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Кам`янець-Подільська районна військова адміністрація.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказував, що він та ОСОБА_2 02 травня 2018 року уклали шлюб і ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Позивач зазначав, що разом із ними проживає донька дружини від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якої помер у 2013 році.

ОСОБА_1 вказує, що є фізично здоровою людиною, має постійне місце роботи, за місцем проживання створенні всі умови для виховання та розвитку малолітньої ОСОБА_5 і просив суд схвалити рішення про усиновлення ним дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та записати його у Книзі реєстрації народжень (актовому записі) батьком ОСОБА_4 , змінивши прізвище дитини з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 05 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що він є фізично здоровим, за станом свого здоров`я може бути усиновлювачем; має постійне місце роботи; він та матір дитини перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2018 року і після звільнення із місць позбавлення волі позивач не притягувався ні до адміністративної, а ні до кримінальної відповідальності.

Апелянт зазначає, що усиновлення ним ОСОБА_8 спрямоване на захист її інтересів, адже дитина проживатиме у повноцінній сім`ї і буде мати батька не лише фактично, а й юридично, а він зможе реалізовувати свої права, як батько дитини. ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_5 перебуває на його утриманні та вихованні з часу її народження і будь-яких проявів порушення прав дитини зі сторони ОСОБА_1 не було.

Крім того, позивач зазначає, що судом не враховано погашення його судимості і на час розгляду справи він є не судимим. Вважає, що усиновлення ним малолітньої ОСОБА_4 є доцільним та відповідає її інтересам, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Кам`янець-Подільської районної військової адміністрації.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відзиви від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених та просили скасувати рішення суду першої інстанції і задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якої є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , актовий запис № 73 від 10 грудня 2023 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоушицького районного управління юстиції у Хмельницькій області. Відомості про батька записані відповідно до статті 133 СК України (а.с. 11, 20).

02 травня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб і ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у заявника та заінтересованої особи ОСОБА_2 син ОСОБА_12 (а.с. 4, 12).

ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але не проживає (а.с. 15).

Згідно із актом обстеження на предмет проживання від 22.05.2023 комісією встановлено, що ОСОБА_13 разом із дружиною ОСОБА_2 та дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_3 проживають без реєстрації в АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Відповідно до Акту обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 , сім?я проживає в одноповерховому будинку, який складається із 3-х житлових кімнат загальною площею 49,2 кв.м, вітальні, коридору. У будинку чисто, охайно, затишно, є всі необхідні предмети побуту, меблі, побутова техніка, тощо. Для ОСОБА_5 є окрема кімната для ігор, відпочинку, навчання та зберігання особистих речей (а.с.16).

Як слідує із витягу з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Капустяни, Україна на території України станом на 17 травня 2023 року є особою, яку 15.05.2000 Новоушицьким районним судом Хмельницької області засуджено за ч. 3 ст. 101 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі. Звільнено 06.12.2002 на підставі ст. 82 КК України із заміною невідбутої частини покарання на 1 рік 11 місяців 12 днів виправних робіт. Особа до кримінальної відповідальності не притягується, в розшуку не перебуває та відповідно до ст. 89 КК України визнається таким, який не має судимості (а.с. 17).

Вироком Новоушицького районного суду Хмельницької області від 15 травня 2000 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 101 КК України і призначено 5 років позбавлення волі у виправно-трудовій колонії посиленого режиму. Вчинене ОСОБА_14 діяння кваліфіковано за ч. 3 ст. 101 КК України, як умисне нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень внаслідок яких останній помер.

ОСОБА_2 не заперечує щодо усиновлення її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 06 лютого 2023 року, зареєстрованої в реєстрі за № 204 травня 2013 року (a.c.18).

Батько малолітньої ОСОБА_4 . ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 19).

ОСОБА_1 працює у «ФОП ОСОБА_15 » з 04 серпня 2022 року на посаді водія автотранспортних засобів і за час роботи зарекомендував себе як привітний і сумлінний працівник (а.с. 21).

Відповідно до довідки про доходи, виданої «ФОП ОСОБА_15 » від 22 травня 2023 року № 01 середньомісячний дохід ОСОБА_16 становить 6700 грн (a.c. 22).

Згідно із висновком про стан здоров?я, заявник здоровий, захворювань, які перешкоджають усиновленню не виявлено (а.с. 23).

Орган опіки та піклування Кам?янець-Подільської районної військової адміністрації вважає за доцільним усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , що відповідає інтересам дитини і підтверджується відповідним висновком (a.c. 5,6).

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що заявник 15 травня 2000 року Новоушицьким районним судом Хмельницької області був засуджений за ч. 3 ст. 101 КК України до 5 років позбавлення волі і вчинений ним злочин кваліфікується, як злочин проти життя та здоров`я особи, тому з врахуванням положень п.10 ч. 1 ст. 212 СК України відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Так, за змістом ст. 51 Конституції України, ст. 27 Конвенції про права дитини, ст 150, 180 СК України, ст 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється в тому числі на підставі усиновлення.

Норми ст 207, 232 СК України вказують, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 СК України (усиновлення дитини, яка є громадянином України, але проживає за її межами). Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

За правилами, визначеними ст 6, 208 СК України, ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», усиновленою може бути дитина, тобто особа до досягнення нею повноліття (18 років).

Положеннями ст. 211 СК України встановлено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Особи, які не перебувають у шлюбі між собою, не можуть усиновити одну і ту ж дитину. Якщо такі особи проживають однією сім`єю, суд може постановити рішення про усиновлення ними дитини. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується.

Разом з тим відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 212 СК України не можуть бути усиновлювачами особи, які були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187,324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Апеляційний суд констатує, що врахувавши вищенаведені норми матеріального права, оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України надані учасниками справи докази та встановивши, що вироком Новоушицького районного суду Хмельницької області від 15.05.2000 ОСОБА_1 був засуджений за ч. 3 ст. 101 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі за тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого і так як вчинений заявником злочин відносився до Глави КК України (1960 року) «Злочини проти життя та здоров`я, волі і гідності особи», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на усиновлення ним малолітньої дитини.

Безпідставними є посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про незаконність оскаржуваного судового рішення, оскільки районним судом при постановленні рішення не враховано, що заявник в силу положень ч. 1 ст. 88 КК України є не судимим - його судимість за вироком Новоушицького районного суду Хмельницької області від 15.05.2000 погашена. Адже це посилання не узгоджується з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 212 СК України, які, крім іншого, регулюють спірні правовідносини і зводиться до надання коментарів та тлумаченням апелянтом норм чинного законодавства на власний розсуд, який має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Також апеляційний суд зауважує, що до спірних правовідносин не підлягає до застосування положення ст. 103 КЗпШС, оскільки правовідносини заявника щодо усиновлення виникли 30.05.2023 за дії СК України.

Разом з тим, згідно зі ст. 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Тому апеляційний суд звертає увагу на необхідність реалізації такого права заявником задля утримання падчеркою з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення її інтересів, рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 05 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай