Провадження № 2/761/6833/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., при секретарі судових засідань Каніковському Б.А., за участі представника позивача ОСОБА_1 , відповідача Сіді Маммар О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 , третя особа відділ опіки та піклування служби у справах дітей Шевченківської РДА м. Києва про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 ОСОБА_3 , (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповонолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Шевченківської РДА м. Києва про виселення внаслідок здійснення відповідачкою ОСОБА_7 реєстрації членів сім`ї в квартирі відповідачки, яка є предметом іпотеки, тобто за порушення відповідачкою ОСОБА_7 умов договору іпотеки, а саме п. 18.12, яким визначено обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 квітня 2023 року матеріали справи надійшли до провадження судді Матвєєвої Ю.О.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

09 травня 2023 року від представника третьої особи відділ опіки та піклування служби у справах дітей Шевченківської РДА м. Києва надійшли письмові пояснення, в яких просять відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки це відповідає найкращим інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_4

24.05.2023 року від відповідачки ОСОБА_7 надійшов відзив на позов, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки банк не має законних підстав вимагати виселення з квартири.

25.05.2023 року від представника позивача надійшли заперечення на письмові пояснення третьої особи, в яких він наполягає на виселенні відповідачів, в тому числі неповнолітньої дитини.

16.06.2023 року від відповідачки ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, в якому вона позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їх задоволенні, оскільки вона є членом сім`ї власника предмета іпотеки і була зареєстрована разом з дитиною в квартирі на законних підставах.

22.06.2023 року від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позов, в якому він позовні вимоги банку не визнає, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки був зареєстрований в квартирі, яка є предметом іпотеки, як член сім`ї власника, на законних підставах.

07.07.2023 та 19.07.2023 року від представника позивача надійшли відповіді на відзиви відповідачів, в яких він наполягає на позовних вимогах та заперечує проти доводів відповідачів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2023 року підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки п.18.2 договору іпотеки від 18.05.2007 року про ненадання документів у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя позбавляють власника права користуватися та розпоряджатися своєю власністю, що суперечать ст.41 Конституції України, тому цей пункт є незаконним, а вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідачі ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, направили суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, в задоволенні позовних вимог просять відмовити.

Представник третьої особи відділ опіки та піклування служби у справах дітей Шевченківської РДА м. Києва в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в задоволенні позову просив відмовити з метою дотримання найкращих інтересів дитини.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18 травня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 укладено кредитний договір №КІVPG0000100П.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору, банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 7.1. цього договору.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 18 травня 2007 року по 18 травня 2017 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 205310 доларів США на споживчі цілі в сумі 180000 доларів США, а також у розмірі 25310 доларів США на сплату страхових платежів.

Відповідно до умов п. 2.2. кредитного договору відповідач-1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позивач та відповідач-1 18.05.2007 уклали договір іпотеки квартири.

Згідно із загальними положеннями договору іпотеки відповідач-1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 65,60 кв.м., житловою площею 41.30 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить відповідачу-1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири.

Відповідно до п. 18.12 договору іпотеки від 18.05.2007 визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя.

Отже, договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, дійсно передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії.

Позивач зазначає про те, що не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки.

Відповідачко. ОСОБА_7 не заперечується факт реєстрації в предметі іпотеки членів своєї сім`ї.

Відповідно до інформації Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.06.2021 року в предметі іпотеки, а саме в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: з 18.03.2010 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 18.09.2010 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.02.2013 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та з 10.08.2013 року ОСОБА_7 .

Відповідно до укладеного договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя:

Звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконаним якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані (п. 16.7.1); звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань за кредитним договором у випадках:

відмови іпотекодавця в переоформленні якого-небудь із договорів страхування предмету іпотеки, особистого страхування згідно кредитного договору:

порушення іпотекодавцем зобов`язань по цьому Договору у т.ч. при порушенні порядку заміни предмету іпотеки;

прийняття судом рішення про визнання іпотекодавця недієздатним або обмежено дієздатним;

порушення кримінальної справи відносно іпотекодавця;

неможливості звернення стягнення, заставлене з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором з будь-якої причини (у т.ч. втрати, знищення, ушкодження або недосяжності предмета іпотеки для іпотеко держателя з будь-яких причин);

встановлення невідповідності дійсності відомостей, які містяться в даному договорі, або інших документів, наданих Іпотекодавцем;

пред`явлення іпотекодавцем предмета іпотеки в користування третім особам без письмової згоди Іпотекодержателя;

тривалої відсутності інотекодавця в місті постійного проживання, керуючись нормами ЦК України та нормами діючого законодавства;

в інших випадках, передбачених діючим законодавством України.

Відповідно до п. 16.8 договору іпотеки, сторони також дійшли згоди, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконанню зобов`язань на момент розірвання.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передане в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Згідно ч.3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), не підлягають виселенню, якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 9 Закону № 898-IV іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавецьповинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Водночас ні ЦК України, ні Закон № 898-IV не містять норм, які б обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини четвертої статті 9, частини першої, четвертої статті 156 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 64 ЖК Української РСР передбачено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (частина четверта статті 29 ЦК України).

Згідно з частинами другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено обов`язок батьків або інших законних представників зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно (частина друга статті 156 ЖК Української РСР).

Також суд зазначає, що договір іпотеки від 18.05.2017 року не містить наслідків порушення умов п. 18.12 цього договору.

Позивачем ставиться питання виселення відповідачів з предмету іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду від 02.12.2015 року, що, відповідно до вимог ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України є підставою для виселення.

Між тим, суд зазначає, що вказане рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2015 року та ухвала апеляційного суду м. Києва від 06.04.2016 року частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовані ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.04.2017 року та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В подальшому під час розгляду справи в суді першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» вернувся із заявою про зміну позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки просив залишити без розгляду, залишивши вимоги про стягнення заборгованості, які рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2019 року були задоволені частково, а постановою Київського апеляційного суду від 15.12.2021 року в задоволенні вимог банку до відповідачки ОСОБА_8 про стягнення заборгованості відмовлено.

Таким чином, встановлено,що будь-які рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, а тому відсутні підстави для виселення відповідачів з предмету іпотеки.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими вимогами закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 280-282, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позові АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 , третя особа відділ опіки та піклування служби у справах дітей Шевченківської РДА м. Києва про виселення - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.09.2023 року

Суддя: Ю.О. Матвєєва

28 серпня 2023 року