Справа № 167/616/23
Номер провадження 2/167/192/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Н.В. Шептицької,

з участю:

секретаря судового засідання О.В. Давидюк,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальності « Вердикт Капітал» ( далі ТОВ, відповідач) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога Сергій Степанович,

в с т а н о в и в:

06.06.2023 року позивач, від імені та в інтересах якого діє адвокат Я.В. Кінах, звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позов тим, що 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Т.В. Личукомвчинено виконавчий напис № 4060 про стягнення з Т.С. Сливи на користь ТОВ заборгованості за Кредитним договором № 4042564 від 07.06.2021 року, укладеним між позивачем та ТОВ « Мілоан» , правонаступником всіх прав і обов`язків якого є відповідач, за період з 29.11.2021 року по 07.12.2021 року в розмірі 16 574, 90 грн, з яких: 4 875, 00 заборгованості за тілом кредиту, 11 199, 90 грн заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами та комісією.

Вважає оспорюваний виконавчий напис незаконним, оскільки він вчинений з порушенням вимог статтей 87-91 Закону України « Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню та скасувати і стягнути судові витрати по справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2023 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій ( ас 37).

08.06.2023 року на запит головуючого судді надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце реєстрації позивача ( ас 38), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 12 статті 28 ЦПК України.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 08.06.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання, витребувані документи ( ас 39-40).

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 28.06.2023 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 20.07.2023 року ( ас 83-85).

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 20.07.2023 року судовий розгляд відкладено на 23.08.2023 року ( ас 104-105), який ухвалою суду від 23.08.2023 року відкладено на 06.09.2023 року ( ас 134-136).

Позивач і представник позивача в судове засідання не з`явилися, але 05.09.2023 року засобами електронного зв`язку представник позивача подала клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують з підстав, наведених у заяві, просить позов задовольнити, а також стягнути витрати на правову допомогу ( ас 149).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча відповідач був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце судового засідання ( ас 144, 150). Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавали.

15.08.2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити ( ас 118-122). Крім того, 15.08.2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, який відповідач пропустив з поважних причин, та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому просить відмовити Т.С. Сливі у стягнення витрат на правничу допомогу. Додані поштові квитанції на підтвердження надіслання копії відзиву учасникам справи ( ас 124-129).

Відповідач у своєму Відзиві на позовну заяву зазначив, що виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог статтей 87-91 Закону України « Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача в судове засідання не з`явилися, хоча були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 148, 146). Пояснення на позовну заяву не подали. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавали.

Суд ухвалив судове засідання проводити у відсутності учасників справи, згідно частини 1 статті 223 ЦПК України.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття рішення у цій справі є 06.09.2023 року - дата складення повного судового рішення.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне.

13 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Т.В. Личукомвчинено виконавчий напис № 4060 про стягнення зі Т.С. Сливи на користь ТОВ заборгованості за Кредитним договором № 4042564 від 07.06.2021 року, укладеним між позивачем та ТОВ « Мілоан» , правонаступником всіх прав і обов`язків якого є відповідач, за період з 29.11.2021 року по 17.12.2021 року в розмірі 16 574, 90 грн, з яких: 4 875, 00 заборгованості за тілом кредиту, 11 199, 90 грн заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами та комісією.

Дані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами.

Згідно копії виконавчого напису від 13.01.2022 року, зареєстрований у реєстрі № 4060, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Т.В. Личуком, на підставі статей 87-91 Закону України « Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 ( далі - Перелік), запропоновано звернути стягнення з Т.С. Сливи заперіод з 29.11.2021 року по 17.12.2021 року в розмірі 16 574, 90 грн, з яких: 4 875, 00 заборгованості за тілом кредиту, 11 199, 90 грн заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами та комісією, Кредитним договором № 4042564 від 07.06.2021 року, укладеним із первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», відповідно до договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 року, відповідно до якого ТОВ « Вердикт Капітал» набуло право нового кредитора до Позичальника за кредитним договором ( ас 11).

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 69636412 від 15.08.2022 року, приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області С.С. Пирогою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 4060, виданого 13.01.2022 року. Також стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 1 657, 49 гривень ( ас 12-14).

Згідно постанови про арешт коштів боржника у ВП № 69636412 від 15.08.2022 року, накладено арешт на грошові кошти позивача ( ас 15-16).

Крім того, дані обставини підтверджуються: договором про споживчий кредит №4042564 від 07.06.2021 року ( ас 17-25), паспортом споживчого кредиту № 4042564 від 07.06.2021 року ( ас 28-29), заявою від 31.01.2022 року до приватного виконавця про примусове виконання рішення ( ас 29), матеріалами виконавчого провадження № 69636412 ( ас 51-76).

Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» ( далі - Закон) та іншими актами законодавства України ( частина 1 статті 39 Закону). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 ( далі - Порядок).

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 87 Закону (в редакції чинній, на момент вчинення виконавчого напису), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно статті 89 Закону, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата ( рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи ( для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків ( для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису ( стаття 88 Закону).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак, сам по собі цей факт ( подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом « Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року ( справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу « Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року « Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору ( договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 13 січня 2022 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не визнала заборгованість, вказану у виконавчому написі, та зазначила, що не укладала нотаріально посвідчений кредитний договір з первісним позичальником, правонаступником якого є ТОВ.

Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача щодо неукладення останньою з Товариством з обмеженою відповідальністю « Мілоан» нотаріально посвідченого кредитного договору № 4042564 від 07.06.2021 року.

Крім цього, з наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису від 13.01.2022 року № 4060, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Т.В. Личуком, про стягнення з Т.С. Сливи на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 16 574, 90 грн, з яких: 4 875, 00 заборгованості за тілом кредиту, 11 199, 90 грн заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами та комісією, таким, що не підлягає виконанню та його скасування.

Заперечення відповідача, висловлені у Відзиві на позовну заяву, спростовуються вищенаведеним чинним законодавством, яке регулює порядок і підстави вчинення виконавчого напису.

Ухвалюючи рішення в частині вимог позивача про відшкодування витрат за надану правничу допомогу, то суд виходить з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).

На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: копію договору № 22-05/01 про надання правової допомоги від 22 травня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням "Дженерал Лігал Груп" в особі керуючого партнера Я.В. Кінах. Відповідно до Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 22-05/01 від 22 травня 2023 року розмір понесених позивачем витрат за послуги адвоката Я.В. Кінах становить 7000 гривень ( ас 30, 31, 32, 33).

Даний факт також підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 01.06.2023 року за договором про надання правової допомоги № 22-05/01 від 22 травня 2023 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № - 01-06/01 від 01 червня 2023 року ( ас 34, 35).

15 серпня 2023 року представник відповідача, в порядку частини 6 статті 137 ЦПК України, подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Клопотання обґрунтоване тим, що заявлена сума витрат позивачки на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн не відповідає критеріям співмірності із ціною позову, значенням справи для сторін, складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та часом витраченим на їх виконання. Зокрема, представник відповідача вказав, що справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не є складною та відноситься до категорії малозначних. Також, представник відповідача зазначив, що вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно із іншими витратами на адвокатські послуги у аналогічних справах. Крім того, для підтвердження та обгрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахіфцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, шляхом надання доказів ведення Книги обліку та витрат. Позивач таких доказів суду не надав. Враховуючи вищенаведене у сукупності, просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

Враховуючи наведені стороною позивача доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом та обсягом наданих ним послуг, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи ( проведення судового засідання у відсутності позивача та її представника), а також враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат ( фактично відмову у стягненні) на правничу допомогу, суд доходить висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи ту обставину, що позивач звільнена від сплати судових витрат при поданні позовної заяви і суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог по суті, то з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 2 684 гривень.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 77-81, 83, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога Сергій Степанович задовольнити.

Виконавчий напис № 4060 від 13 січня 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 4042564 від 07 червня 2021 року в розмірі 16 574 ( шістнадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 90 ( дев`яносто) копійок, з яких: 4 875 ( чотири тисячі вісімсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту, 11 199 ( одинадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять) гривень 90 ( дев`яносто) копійок заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами та комісією, за період з 29.11.2021 року по 17.12.2021 року включно - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності « Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 3 000 ( три тисячі) гривень витрат на професійну правову допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності « Вердикт Капітал» в дохід держави 2 684 ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал», місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок 5-Б, Київська область, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, місцезнаходження: 76014, місто Івано-Франківськ, вулиця Коновальця Євгена, будинок 433, кімната 28-29, Івано-Франківська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків: не відомий.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Волинської області: Пирога Сергій Степанович, місцезнаходження: 43025, місто Луцьк, вулиця Прогресу, будинок7, офіс 9, реєстраційний номер облікової картки платника податків: не відомий.

Дата складення повного тексту рішення суду: 06.09.2023 року.

Головуючий суддя Н.В. Шептицька