Справа № 212/4167/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Дущак К.О., за участі відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Акціонерний банк «РадаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року представник АТ «Акціонерний банк «РадаБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір шляхом акцептування банком пропозиції клієнта у вигляді заяв на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24.03.2021 року та від 02.04.2021 року за паспортом продукту «RADAcard» та ліміту овердрафту на суму 50000,00 гривень, за умовами якої банк пропонує надання послуг щодо надання овердрафтів для клієнта, останній в порядку та на умовах договору зобов`язався своєчасно оплатити вартість послуг банку. Право на зміну ліміту є безумовним правом банку (п.10.3. Договору), а умови кредитування за овердрафтом визначені п. 10.33 договору. Відповідач, ознайомився з інформацією про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Сума заборгованості за Овердрафтом визначається як дебетовий залишок на Картковому рахунку (п. 10.5 Договору). Позичальник зобов`язується повернути Овердрафт та сплатити проценти за користування ним (п.10.10. Договору). Отже, позичальнику було надано кредит у формі овердрафту з лімітом 50000,00 гривень на платіжну картку без пільгового періоду, строком на 12 місяців з можливістю пролонгації, з процентною ставкою за користування овердрафтом у розмірі 35 % річних, починаючи з першого дня користування, а також за порушення зобов`язань за овердрафтом відсоткова ставка становить 55% річних. Натомість, відповідач зобов`язання належним чином не виконав, маючи прострочення заборгованості з 31.01.2022 року, внаслідок чого станом на 14.08.2022 року за ним утворилась заборгованість в сумі 51337,92 гривень, яка складається з: 34117,95 гривень строкова заборгованість по ліміту овердрафту; 7718,55 гривень прострочена заборгованість по ліміту овердрафту; 1970,57 гривень строкова заборгованість по нарахованим процентам; 7470,85 гривень прострочена заборгованість по нарахованим процентам. Враховуючи наведене, просив суд стягнути на користь позивача з ОСОБА_1 заборгованість на загальну суму 51337,92 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 гривень.

Ухвалою суду від 08 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та 21 березня 2023 року надав його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач частково не погоджується з пред`явленими позовними вимогами, посилаючись на пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та режим воєнного стану, вважаючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо періоду за який нараховано неустойку, а тому просить суд відмовити у задоволенні частини вимог про стягнення суми неустойки за кредитом.

31 березня 2023 року представником АТ «Акціонерний банк «РадаБанк» до суду подана відповідь на відзив, у якій зазначає про те, що вимоги чинного законодавства позивачем не порушені, зокрема п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки до стягнення заявлено лише вимоги щодо заборгованості по кредиту та нараховані відсотки, передбачені умовами договору. Так, до позовної заяви не надано розрахунку заборгованості неустойки з урахуванням того, що сума неустойки не нараховувалась та до стягнення не заявлена.

Представник позивача, який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву з проханням вирішити спір за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, лише в частині заборгованості за тілом кредиту.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Заяві позичальника ОСОБА_1 розмір процентів за користування кредитом не зазначені. (а.с.13,14)

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Умов надання та обслуговування овердрафту як невід`ємну частину кредитного договору.

Витягом з Умов надання та обслуговування Овердрафту на платіжну картку пакету «RADAcard» в АТ «АБ «РАДАБАНК» визначено в тому числі: процентна ставка за користування овердрафтом у розмірі 35 % річних, комісії, відповідальність сторін за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. (а. с. 35)

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату процентів та пені, надані Банком Умови надання та обслуговування овердрафту в АТ «АБ «РАДАБАНК» та Витяг з Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту неодноразово змінювалися самим АТ «АБ «РАДАБАНК» у період з часу виникнення спірних правовідносин (02.04.2021 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (25.08.2022 року), однак доказів щодо цього не надано суду.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

На підставі наведеного вище суд вважає, що Умови надання та обслуговування Овердрафту на платіжну картку пакету «RADAcard» в АТ «АБ «РАДАБАНК» та Витяг з Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК», які міститься в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.03.2021 року, шляхом підписання Заяв про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків в межах договірних зобов`язань.

До того ж, у даному випадку, необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АБ «РАДАБАНК» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цього Договору тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Таким чином, суд вважає, що відсутні правові підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем по справі, АТ «АБ «РАДАБАНК» дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 17159,97 гривень, з яких: 7718,55 гривень прострочена заборгованість по ліміту овердрафту; 1970,57 гривень строкова заборгованість по нарахованим процентам; 7470,85 гривень прострочена заборгованість по нарахованим процентам, оскільки нарахування такої заборгованості не підтверджено належними доказами.

Долучена до позовної заяви копія «Паспорту споживчого кредиту» не приймається до уваги судом та не може вважатись складовою кредитного договору, згідно змісту заяви позичальника, відповідно до якої «Паспорт споживчого кредиту» не є додатком до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. (а.с.15-16)

Більше того, у вказаній вище копії «Паспорту споживчого кредиту» вказано, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною на момент його підписання, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Доводи відповідача про те, що у період дії в Україні воєнного надзвичайного стану, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, не приймаються до уваги судом, оскільки, вимог про стягнення неустойки за користування позиченими коштами з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, позивач не пред`явив.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, заявлені до відповідача, підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення суми заборгованості на користь банку з відповідача станом на 14.08.2022 року у заявленому банком розмірі 34177,95 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають стягненню також витрати банку по сплаті судового збору в сумі 2481,00 гривень.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акціонерний банк «РадаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акціонерний банк «РадаБанк» заборгованість у розмірі 34177,95 гривень (тридцять чотири тисячі сто сімдесят сім гривень 95 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акціонерний банк «РадаБанк» витрати з оплати судового збору у розмірі 2481,00 гривень (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство «Акціонерний банк «РадаБанк», ідентифікаційний код юридичної особи: 21322127, місцезнаходження: вул. Володимира Мономаха, буд. 5, м. Дніпро, 49000;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 04 вересня 2023 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак