04.09.2023
справа № 642/4983/23
провадження №2-з/642/22/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

04 вересня 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального Харківської області Жовнір Володимир Вікторович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального Харківської області Ємець Іван Олександрович про визнання недійним договору дарування.

Разом з позовом, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_5 , а саме: земельну ділянку площею 0, 0808 га з кадастровим номером :011:0009, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житлові будинки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (р.№ об`єкта нерухомого майна:01). В обґрунтування зазначено, що відповідачем ОСОБА_3 неправомірно відчужено на користь відповідача ОСОБА_4 нерухоме майно на підставі договору дарування, яке в подальшому відповідачем ОСОБА_4 неправомірно відчужено на користь відповідача ОСОБА_5 , внаслідок укладення договору дарування створено умови, при яких стало неможливим виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 24450 дол. США. Попередня поведінка відповідачів свідчить про можливість відчуження ОСОБА_5 нерухомого майна після того, як їй стане відомо про наявність судового спору про право власності на майно, у випадку задоволення позовних вимог та за відсутності заходів забезпечення позову, позивач буде позбавлений можливості отримати виконання цього рішення, що призведе в подальшому до тривалих судових спорів.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Дослідивши заяву та додані матеріали, суд приходить до наступного.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п.1,2,4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно, заборони вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Аналізуючи предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник реальний спір з приводу договору дарування, об`єктом якого є будинок АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Тому, суд дійшов висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту до набрання законної сили рішення суду у справі, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся, такий спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову - задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_5 , а саме:

-на земельну ділянку площею 0, 0808 га з кадастровим номером :011:0009, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-на житловий будинок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) до винесення рішення у даній справі.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу направити компетентним органам для відповідної реєстрації.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.М. Гримайло