_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2384/23
УХВАЛА

05.09.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Коваленко О.Б.,

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зміну способу стягнення аліментів.

Представником відповідача адвокатом Дабіжа О.А. було подано до суду заява про зупинення провадження у справі у зв`язку з проходженням відповідачем військової служби, до закінчення припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних сил України.

Позивачка заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на захист прав дітей.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Суд вважає, що повселюдне вживання принципу зупинення цивільних справ у зв`язку з проходженням військової служби має наслідком обмеження доступу до правосуддя та призводить до порушення розумності строків розгляду справи.

Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Зокрема про це свідчить Постанова КАС ВС від 03.05.2023 у справі № 280/4125/21;

Як вказано у Постанові КЦС ВС від 29.03.2023 у справі № 756/3462/20, матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що сторона перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № N 8-рп/2002).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Оскільки відповідачем не надано документів, які б підтверджували інформацію про залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій він перебуває на військовій службі, клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Суд зауважує, що Конвенція про права дитини, ст. 3, встановлює, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Саме враховуючи найвищі інтереси дитини, суд вважає, що справа відносно аліментів на двох дітей повинна бути розглянута у розумний строк.

Керуючись ст.ст. 3,5,10, 251 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та зміну способу стягнення аліментів, - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Коваленко О. Б.