ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7838/23 Справа № 204/61/22 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

-за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс»

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

04 січня 2021 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фірма «A-Фактор Плюс» 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з врахуванням встановленого індексу інфляції за період з 22.12.2018 року по 22.12.2021 року у розмірі 207 217 грн. 05 коп., що складається з: 3% річних в сумі 65 539,49 грн. та інфляційне збільшення - 141 677,56 грн.

Позов мотивовано тим, що 26 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «Надра» та відповідачем був укладений кредитний договір №8/2006/840-К/547-Н, відповідно до умов якого було надано відповідачу грошові кошти в сумі 81 000 доларів США на строк до 25 січня 2036 року зі сплатою 9,5%. Оскільки відповідач взяті на себе за кредитним договором зобов`язання не виконував, в 2011 році ПАТ КБ «Надра» звернувся із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2011 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ «Комерційний банк» «Надра» у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та задоволено зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного договору, договору поруки, договору іпотеки. 29 лютого 2012 року Апеляційним судом Дніпропетровської області було скасовано рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2011 року, позов ПАТ КБ «Надра» задоволено, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2006/840-К/547-11 від 26.10.2006 року у розмірі 727 552,08 грн., в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, про визнання договорів недійсними відмовлено. Рішення набрало чинності та не виконано по теперішній час. Однак, ні відповідач, а ні поручитель так і не виконують рішення суду.

24 січня 2019 року відповідно до результатів відкритих торгів між ПАТ КБ "Надра" та ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» був укладений Договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за Кредитним договором. За умовами даного Договору ТОВ «A-Фактор Плюс» прийняло у власність майнові права, які включають право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, зокрема, за Кредитним Договором №8/2006/840-К/547-Н, Договором іпотеки №547/1-Н від 26.10.2006 року, укладеними із позивачем, Договором Поруки №547/1-Н від 26.10.2006 року. 24 січня 2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Фірма «A-Фактор Плюс» було укладено Договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки №547/1-Н від 26.10.2006 року. 29 січня 2019 року ТОВ «Фірма «A-Фактор Плюс» на адресу позивача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором №8/2006/840-К/547-Н від 26.10.2006 року, за Договором іпотеки №547/1-11 від 26.10.2006 року. Крім того, ТОВ «Фірма «A-Фактор Плюс» повідомила боржника, що всі подальші виплати будь-яких коштів, що є належними та підлягають сплаті за умовами кредитного договору, повинні сплачуватись на банківський рахунок ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» та надано відповідні реквізити. Однак відповідач так і не вчинив жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

27 квітня 2023 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У серпні 2023 року, не погодившись із вказаним рішенням, позивачем ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що відмова у видачі виконавчих листів та у заміні сторони у виконавчому провадженні жодним чином не позбавляє нового кредитора на пред`явлення вимоги щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тому суд дійшов помилкового висновку, що наявність права у позивача на пред`явлення позову щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних залежить від наявності виконавчого провадження та заміни в ньому правонаступника.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

04 вересня 2023 року на адресу апеляційного суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити оскаржуване рішення без змін.

Вказує, що позивачем строк пред`явлення виконавчого документу до виконання не поновлювався, а в заміні сторони стягувача йому судом було відмовлено. Отже, ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» не має права стягувати з відповідача суму боргу, зазначену в рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2012 року по справі №22-ц/490/209/12 та, відповідно, не має права на стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату суми боргу, що зазначена у вказаному рішенні суду.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 207 217,05 гривень, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено було встановлено наступні обставини.

26 жовтня 2006 року між ВАТ «КБ «Надра», в особі філії ВАТ «КБ «Надра» Дніпропетровського регіонального управління, та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №8/2006/840-К/547-Н, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 81 000,00 дол. США, зі сплатою 9,5 відсотків річних на строк до 25 січня 2036 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за указаним кредитним договором, того ж дня між ВАТ «КБ «Надра» в особі філії ВАТ «КБ «Надра» Дніпропетровського регіонального управління, та ОСОБА_2 укладено договір поруки №547/1-Н, за умовами якого остання поручилася за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

26 жовтня 2006 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №547/1-Н, за умовами якого позивач передав в іпотеку, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 80,3 кв.м та житловою площею 49,5 кв. м. Визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 454 500,00 грн, що відповідно до курсу Національного банку України на день укладення договору, складало 90 000,00 дол. США.

Відповідно до пункту 3.3.5 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов`язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане.

Пунктом 5.3 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Пунктом 5.4 зазначеного договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених пунктом 5.3 цього договору.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2012 року у цивільній справі № 22ц-12910/11 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В. І., про визнання договорів недійсними, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 727 552,08 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

24 січня 2019 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки №547/1-Н, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступив (передав), а новий іпотекодержатель набув (прийняв) належні первісному іпотекодержателю права за іпотечним договором (відступлені права), включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, право задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором.

29 січня 2019 року ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» в порядку виконання вимог статей 35, 37-38 Закону України «Про іпотеку» надіслало на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості, в якій зазначило, що станом на 24 січня 2019 року загальний розмір заборгованості позичальника складає 312 144,71 дол. США, що еквівалентно 8 647 567,46 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом у розмірі 77 437,93 дол. США, що еквівалентно 2 145 318,19 грн; заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 3 031,86 дол. США, що еквівалентно 83 993,78 грн; заборгованості зі сплати комісій у розмірі 6 383,24 дол. США, що еквівалентно 176 839,45 грн; заборгованості зі сплати відсотків (управлінський облік) у розмірі 65 322,74 дол. США, що еквівалентно 1 809 682,44 грн; заборгованості зі сплати комісій (управлінський облік) у розмірі 25 344,17 дол. США, що еквівалентно 701 850,57 грн; пені у розмірі 134 634,77 дол. США, що еквівалентно 3 729 883,03 грн.

У зазначеному повідомленні боржникам роз`яснено, що у разі її невиконання буде звернено стягнення на іпотечне майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 80,3 кв.м., житловою площею 49,5 кв. м, та повідомлено про намір ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» реалізувати права іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, зокрема (але не обмежуючись), способами, передбаченими статтями 36-38 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року у цивільній справі №204/8687/18 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ПАТ «КБ «Надра» про визнання договору іпотеки в частині недійсним забезпечено позов, зокрема заборонено будь-яким особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відносно нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема щодо його відчуження та/чи обтяження, на підставі пункту 5.3 договору іпотеки №547/1-Н від 26 жовтня 2006 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_1

26 квітня 2019 року державним реєстратором КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим С. В. прийнято рішення та внесено запис №31370179 про право власності за ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46673195 від 26 квітня 2019 року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, у цивільній справі №204/8687/18 у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» про визнання пункту 5.3 договору іпотеки недійсним відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року.

Як вбачається із матеріалів справи, квартира за адресою: АДРЕСА_2 була реалізована на підставі договору купівлі-продажу, серія та № 155, виданий 02.03.2021 року. Власником зазначеної квартири була ОСОБА_3 .

Судом було встановлено, що на день подачі позову ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» в позасудовому порядку було звернуто стягнення на зазначену квартиру.

Проте, в подальшому рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2022 року у цивільній справі №204/6443/21 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири №155 від 02 березня 2021 року, укладений між ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс» та ОСОБА_3 . Скасовано державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_3 . Скасовано державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі законного представника ОСОБА_5 .

Крім того, 26 травня 2021 року постановою Першої судової палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова С.В. про державну реєстрацію права власності від 03 травня 2019 року на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за ТОВ «Фірма «А-Фактор Плюс».

Як вбачається із позовної заяви, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фірма «A-Фактор Плюс» 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з врахуванням встановленого індексу інфляції за період з 22.12.2018 року по 22.12.2021 року у зв`язку з невиконанням рішення у цивільній справі 2-685/11.

Проте, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року у цивільній справі №2-685/11 відмовлено ТОВ «Фірма А-Фактор Плюс» у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження/заміну сторони стягувача у виконавчих листах/у цивільній справі 2-685/11.

Враховуючи встановлені обставини, наявні докази у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог, а тому в задоволенні позову відмовив.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року було відмовлено ТОВ «Фірма А-Фактор Плюс» у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження/заміну сторони стягувача у виконавчих листах/у цивільній справі 2-685/11.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції дотримані вищенаведені норми.

Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, вірно встановлені правовідносини та суд дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-Фактор Плюс» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: