КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 754/17174/21

номер провадження 22-ц/824/8829/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові Кредити» Соловей Тамари Глібовни

на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва 06 березня 2023 року /суддя Бабко В.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові Кредити» про захист прав споживачів, визнання недійсним правочину та захист персональних даних, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17.02.2023, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Нові Кредити" про захист прав споживачів, визнання недійсними правочину та захист персональних даних, відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги задоволені частково.

До суду від представника позивача - адвоката Яцюк М.В. надійшло клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва 06 березня 2023 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Нові Кредити" на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн./а.с. 175-177/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Фінансова компанія «Нові Кредити» Соловей Т.Г. звернулась з апеляційною скаргою, зареєстрованою апеляційним судом 14.04.2023 р. за вх№45052 та ідентичною апеляційною скаргою, зареєстрованою апеляційним судом 21.04.2023 року за вх№48015, які апеляційний суд розглядає як одну апеляційну скаргу, в якій просила додаткове рішення скасувати.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки питання про стягнення судових витрат вже судом було вирішено, за рішенням суду стягнуто судовий збір. Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. При цьому, згідно тексту самої позовної заяви, хоча і були визначні суми судових витрат на професійну правничу допомогу (попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат), стягнення таких сум не було визначено серед інших позовних вимог. Оскільки, позовна вимога щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу не була заявлена, Відповідач був позбавлений права на висловлення позиції у відзиві щодо такої позовної вимоги, заява ж про відшкодування судових витрат подана представником позивача в електронному вигляді та не направлялась відповідачу. Крім того, згідно п. З ч. 2 т. 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, з трьох позовних вимог, рішенням суду задоволено одну, таким чином, вважає, що ухвалюючи додаткове рішення суд не тільки не врахував необхідність пропорційності розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення однієї позовної вимоги, а й вийшов за межі позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 - Яцюк М.В. звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її вимог. Вказувала, що стороною позивача в тексті позовної заяви зазначався попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, вимога про їх стягнення висувалась. 13.01.2023 представником позивача було подано через канцелярію Деснянського районного суду м. Києва, в рамках даної справи, письмове клопотання про приєднання доказів понесених витрат. В подальшому, 16.02.2023 стороною позивача, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України було подано до суду письмову заяву про відшкодування судових витрат (витрат на правничу допомогу). Відповідачем заперечень щодо необґрунтованості витрат не подано. Положеннями чинного ЦПК України не передбачено процесуального обов`язку учасника справи надсилати копії клопотання (заяви) про стягнення витрат на правничу допомогу та доданих до нього документів іншим учасникам справи, поданого на завершальному етапі розгляду цивільної справи по суті. Вважала, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку, за наслідками розгляду яких постановлено законне та обґрунтоване рішення про стягнення з ТОВ «ФК «НОВІ КРЕДИТИ» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Також просила стягнути 1000 грн витрат в суді апеляційної інстанції про що надала відповідні докази.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове судове рішення зміні з частковим задоволенням вимог заяви, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 17.02.2023 р. Деснянським районним судом міста Києва було ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ "Фінансова Компанія "Нові Кредити" про захист прав споживачів, визнання недійсними правочину та захист персональних даних, відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання судових витрат, суд першої інстанції керувався нормами частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, про те, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача в суді здійснювала адвокат Яцюк М.В. на підставі Договорів про надання правової допомоги від 05.10.2021 та 06.04.2022; Додаткової угоди №1 до договору від 05.10.2021; Додаткової угоди до договору від 06.04.2022; рахунками на оплату виконаних послуг від 15.11.2021 на суму 2500грн, від 21.01.2022 на суму 1500грн, від 20.06.2022 на суму 2000грн, від 22.09.2022 на суму 1200грн; квитанції на підтвердження оплати на загальну суму 7200грн; Ордером серії АІ №1172636 на надання правничої (правової) допомоги; Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9845/10 від 18.02.2021; Детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом на загальну суму 8000 грн.

Суд першої інстанції вважав, що витрати в розмірі 8000,00 грн відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки перевіряючи детальний опис виконаних робіт наданий представниками відповідача з матеріалами справи вбачається співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи та участю адвоката в судових засіданнях.

Отже, беручі до уваги результати розгляду справи, дотримання співмірності затрат на правничу допомогу та ціну позову, суд першої інстанції вважав, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу - суму 8000,00 грн, яка відповідає розумному розміру.

Водночас, стягуючи заявлену суму, суд першої інстанції не врахував, що із трьох заявлених вимог, судом задоволено одну, чим порушив норми процесуального права щодо пропорційності стягнутих судових витрат задоволеним позовних вимогам.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, додаткове рішення суду підлягає зміні, а стягненню належить 1/3 від заявлених витрат на правову допомогу - 2 666 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про непередбачуваність судових витрат, апеляційний суд вказує на те, що стороною позивача в тексті позову зазначався попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, вимога про їх стягнення висувалась з деталізацією вартості та виду робіт. 13.01.2023 представником позивача було подано через канцелярію Деснянського районного суду м. Києва, в рамках даної справи, письмове клопотання про приєднання доказів понесених витрат. В подальшому, 16.02.2023 стороною позивача, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України було подано до суду письмову заяву про відшкодування судових витрат (витрат на правничу допомогу). Відповідачем заперечень щодо необґрунтованості витрат не подано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують підстав їх стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, заявлені з підстав надання правової допомоги позивачеві у розмірі 1000 грн стягненню не підлягають, оскільки апеляційну скаргу частково задоволено, рішення прийнято не на користь позивача. Судовий збір, сплачений ТОВ «Фінансова компанія «Нові Кредити» у розмірі 1488, 60 грн підлягає поверненню, оскільки апеляційна скарга на додаткове рішення суду судовим збором не оплачується згідно вимог ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові Кредити» Соловей Тамари Глібовни на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва 06 березня 2023 року - задовольнити частково

Додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва 06 березня 2023 року - змінити, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Нові Кредити" на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи на правничу допомогу в розмірі 2 666 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Нові Кредити" 1488, 60 грн сплаченого судового збору відповідно до платіжної інструкції №243 від 10.04.2023 р.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: