Справа № 629/4160/23
Номер провадження 2/629/808/23
05.09.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лозівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд,-
Позивач, звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 07.02.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , діючим від імені ОСОБА_3 , на Лозівській філії Харківської товарної біржі був укладений договір купівлі-продажу №70 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір не був нотаріально посвідчений. Положенням п.9 даного Договору було передбачено, що подальшого його нотаріального посвідчення не потрібно. Цей пункт було включено до Договору відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу», якою передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Умови договору сторонами були виконані повністю, тобто продавець ОСОБА_3 отримав гроші за житловий будинок, а вона оселилась у придбаному домоволодінні і з часу купівлі житла несе всі витрати по його утриманню та оплаті комунальних послуг. З часу придбання житлового будинку ніяких претензій зі сторони ОСОБА_4 не надходило.
Крім того, на підставі рішення ХХХІІ сесії VI скликання Лозівської міської ради Харківської області від 24 травня 2012 року №626 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану за місцем розташування придбаного будинку: АДРЕСА_1 . Постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Курявською О.О. від 17.07.2023 року №16/02-31 відмовлено у посвідченні Договору купівлі-продажу будинку земельної ділянки та житлового будинку, оскільки раніше укладений Договір купівлі-продажу житлового будинку від 07.02.1998 року не відповідає діючому на час його укладення законодавству та його дійсність має бути доведена та встановлена в судовому порядку. Наразі, укласти нотаріальний договір з попереднім власником будинку ОСОБА_3 не можливо, оскільки остання померла. Крім того, Лозівська товарна біржа як юридична особа ліквідована. Відтак, посвідчити спірний договір нотаріально неможливо. Дана обставина позбавляє позивача можливості розпоряджатися власним нерухомим майном, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовом про захист своїх прав.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.08.2023 року провадження по вказаній справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду телефонограму про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі.
Представник відповідача судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просила вирішити справу на власний розсуд.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
07.02.1998 року ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу №70 житлового будинку, а саме: житловий будинок житловою площею 20,4 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 659,6 кв.м. та надвірні будівлі: саман. обл. кирп сарай літ. «Б», кирп. Погріб, лит. «В», дерев. гараж, лит. «Г», дерев. сарай, лит. «Д», дерев. сарай, лит. «Е», дерев. уборна, лит. «1», дерев. огородження, лит. «№», асфальт замощення, лит. «з», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Договір був зареєстрований Лозівською філією Харківської товарної біржі, на підставі Закону України «Про товарну біржу», однак нотаріально не посвідчений.(а.с.6)
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №338810484 сформованого 12.07.2023 року, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності за договором купівлі-продажу належить ОСОБА_1 (а.с.8)
На підставі рішення ХХХІІ сесії VI скликання Лозівської міської ради Харківської області від 24 травня 2012 року №626 було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.9-10)
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Оскільки договір було укладено у 1998 році, то до цих правовідносин має бути застосовано законодавство, яке діяло на той час, тобто Цивільній Кодекс УРСР 1963 року.
Згідно ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповід но до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.
Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Отже, спеціальним законом не встановлено обов`язкової вимоги щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, які були укладені за результатами проведення біржового аукціону та зареєстровані на біржі.
Згідно п. 1.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб", затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.98 (в редакції чинній на час укладення договору), передбачено, державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності.
Згідно з тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 7 лютого 2002 року, підприємства бюро технічної інвентарізації здійснюють державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. за №1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Судом встановлено, що позивач керуючись законодавством, яке діяло на момент укладення спірного договору купівлі-продажу, повністю виконав умови договору купівлі-продажу та зареєстрував вказаний договір, який був посвідчений біржею, а не нотаріусом, в бюро технічної інвентаризації, що не суперечило вимогам законодавства, яке існувало на момент укладення такого договору, а тому суд вважає, що спірний будинок був набутий в уставленому законом порядку та є власністю позивача. Крім того на теперішній час договір купівлі-продажу неможливо посвідчити, оскільки власник нерухомого майна помер. Іншим способом, у позасудовому порядку визнати договір купівлі-продажу дійсним- неможливо. Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки, оформляючи його на товарній біржі, були ознайомлені із застереженням у договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає.
Крім того, чинне законодавство України передбачає особливий порядок захисту права власності. В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На підставі вище викладеного, беручи до уваги, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу будинку сторонами було дотримано всіх вимог діючого на той час законодавства і укладений договір товарною біржою були прирівняні до договорів зареєстрованих в нотаріальному порядку та не потребувало засвідчення договору у нотаріуса. Крім того, з договору зареєстрованого Лозівською товарною біржею вбачається, що позивач та продавець майна домовилися про вартість будинку, позивач сплатив договірну суму, та у встановленому законом порядку зареєстрував набуте право власності в органах БТІ, тому, з метою захисту непорушного права на власність, суд задовольняє заявлені позовні вимоги у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 89, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Лозівської міської об`єднаної територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір №70 купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 07 лютого 1998 року на Лозівській філії Харківської товарної біржі між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , діючим від імені ОСОБА_3 , зареєстрований 21 квітня 1998 року у Лозівському БТІ в реєстровій книзі № 7 за № 967.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Лозівська міська об`єднана територіальна громада в особі Лозівської міської ради Харківської області, місцезнаходження: Харківська область, м.Лозова, вул.Ярослава Мудрого, буд.9.

Суддя Наталія ЦЕНДРА