РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить: встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 , 1934 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та те, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 (1934 р.н.), померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , на день її смерті.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_3 1934 р.н., після смерті якої відкрилася спадщина.

Покійна сестра була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Зважаючи, що моя померла сестра ОСОБА_3 була віком старше 80-ти років, та вони були дуже близькі, вона постійно з нею проживала.

Після її звернення до нотаріуса з питань оформлення спадщини приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Пуховою Неонілою Юріївною 12.06.2023 за № 110/02-14 було надано «Роз`яснення, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину», в якому, зокрема, було зазначено, що існують розбіжності у прізвищі її сестри ОСОБА_3 та її дошлюбному прізвищі ОСОБА_4 , що унеможливлює встановити родинний зв`язок між нею та померлою. Та, вищезазначеним роз`ясненням, було рекомендовано їй звернутися до Рівненського міського суду для встановлення факту родинних відносин з померлою особою та факту спільного проживання.

Зазначає, що ОСОБА_1 та її померла ІНФОРМАЦІЯ_2 сестра ОСОБА_3 народилися в Польщі, в с.Мацошин, Владавського повіту, Люблінського воєводства. Їх родину у 1946 році було переселено у Волинську область, що підтверджую Архівною довідкою № 0-5270-03/п від 18.12.2003 виданою Державним архівом Львівської області. З їх батьком ОСОБА_5 1905 р.н. зокрема було переселено дітей ОСОБА_3 1934 р.н. та її ОСОБА_6 1941 р.н. У Свідоцтві про смерть Серія НОМЕР_1 містяться дані, що її сестра ОСОБА_3 народилася 1934 року у Польщі, с.Мацошин. У її свідоцтві про народження було помилково зазначено прізвище батьків ОСОБА_4 , при цьому батьком є ОСОБА_5 . Її місце народження зазначено с.Мацошин-Великий, Владавський р-н, Люблинської обл.

В зв`язку з тим, що відповідальними за те особами було допущено помилки у написанні прізвища її батьків у її свідоцтві про народження виникли розбіжності у її прізвищі (дошлюбному) та прізвищі її померлої рідної сестри ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду 18 липня 2023 року витребувано докази.

Ухвалою суду від 18 липня 2023 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача 05.09.2023 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Просить позов задоволити.

Відповідач 17.07.2023 року подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає та просить справу розглядати за її відсутності.

Відповідно до ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна зі сторін визнала пред`явлену до неї вимогу повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст.206 ЦПК України.

Керуючись положеннями ст. 206 ЦПК України, а саме визнання відповідачем позову, у судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На виконання ухвал про витребування надійшли витребувані документи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Рівненським відділдом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , актовий запис про смерть № 2442.

З свідоцтва про народження позивача вбачається, що її дошлюбне прізвище зазначено як « ОСОБА_4 », зміна прізвища позивача на « ОСОБА_7 » відбулася після укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 народилися в Польщі, в с.Мацошин, Владавського повіту, Люблінського воєводства. У 1946 році було переселено у Волинську область, що підтверджується Архівною довідкою № 0-5270-03/п від 18.12.2003 виданою Державним архівом Львівської області. З їх батьком ОСОБА_5 1905 р.н., зокрема було переселено дітей ОСОБА_3 1934 р.н. та позивача ОСОБА_6 1941 р.н.

Так, у свідоцтві про смерть ОСОБА_3 серія НОМЕР_1 містяться дані, що ОСОБА_3 народилася 1934 року у Польщі, с.Мацошин.

Таким чином, у свідоцтві про народження позивачки було помилково зазначено прізвище батьків ОСОБА_4 , при цьому батьком є ОСОБА_5 .

Крім того, зі свідоцтва про народження позивачки вбачається, що місце народження зазначено с.Мацошин-Великий, Владавський р-н, Люблинської обл.

Таким чином, аналіз досліджених судом документів та письмових доказів, свідчить, що померла ОСОБА_8 є рідною сестрою заявника.

Як вбачається із письмового роз`яснення щодо порядку оформлення спадщини приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Пуховою Неонілою Юріївною 12.06.2023 за № 110/02-14 було надано «Роз`яснення, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину», в якому, зокрема, було зазначено, що існують розбіжності у прізвищі сестри позивача ОСОБА_9 та її дошлюбному прізвищі НОМЕР_2 , що унеможливлює встановити родинний зв`язок між позивачем та померлою.

На виконання вимог ухвали суду від 18.07.2023 року Рівненська державна контора Рівненської області надіслала на адресу суду повідомлення, з якого вбачається. Що згідно із Алфавітними книгами обліку і реєстрації спадкових справ за 2021-2023 роки спадкова справа до майна, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася.

На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Таким чином, метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до п.4.4. глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій «Факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили».

З огляду на те, що метою встановлення факту родинних відносин та спільного проживання зі спадкодавцем, ОСОБА_3 (померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даних фактів.

З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

Керуючись ст. ст. 15,16, 1220, 1222, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 247, 258, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та родинних відносин задовольнити.

Встановити факт родинних відносин а саме те, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 , 1934 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та те, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 (1934 р.н.), померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , на день її смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 05 вересня 2023 року.

Суддя Н.Г. Кучина