Справа № 385/1356/23
Провадження № 2/385/443/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2023 року м.Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого-судді Венгрина М. В. ,

секретар судового засідання Шевченко Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін

Позивачка просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.02.2013, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на 3000 грн, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25.07.2011 з ОСОБА_1 стягуються на її користь аліменти на утримання їх спільної дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак такий розмір є недостатнім, не забезпечує базових потреб дитини. При цьому відповідач є здоровим та працездатним, має змогу сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн щомісячно.

Відповідач позов визнав в повному обсязі, про що подав письмову заяву.

заяви та клопотання сторін та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 11.08.2023 відкрито провадження в справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з позовною заявою позивачка подала заяву про проведння розгляду справи за її відсутності, позов підтримала.

29.08.2023 відповідач ОСОБА_1 подав письмову заяву про визнання позову в повному обсязі.

Розгляд справи по суті проведено 31.08.2023.

Враховуючи те, що позивачка скористалась своїм правом та подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився суд перешкод в проведенні судового розгляду не вбачає, відповідно до ст. 223 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 09.08.2011 (а.с. 6).

Відповідно до довідки, виданої Гайворонською міською радою Кіровоградської області № 1311 від 07.08.2023 позивачка проживає разом з дочкою ОСОБА_2 , 2011 року народження (а.с. 8).

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.02.2013 в справі №385/137/13-ц присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром одержувача аліментів змінити вид і розмір аліментів, визначений рішенням суду.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Застосовані судом наведені вище норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд враховує, що в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Слід зазначити, що вищевказана правова позиція підтверджена правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17, провадження № 61-51сво19.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зміна розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, суд враховує, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_2 , 2011 року народження, на утримання якої судом стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Обставин того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи, інтереси інших осіб, судом не встановлено, а тому підстави для постановлення ухвали про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову - відсутні.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, зважаючи на визнання позову відповідачем, необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, пріоритет інтересів дитини, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що наявні підстави для зміни розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення, встановленого рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.02.2013 в справі № 385/137/13-ц, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим позов слід задоволити.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Враховуючи наведене, визнання позову відповідачем, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення слід задовольнити, спосіб стягнення аліментів та їх розмір змінити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з дня набрання рішенням законної сили.

Виконавчий лист № 385/137/13-ц, виданий відповідно до рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.02.2013, про стягнення аліментів слід відкликати.

Розподіл між сторонами судових витрат

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

У зв`язку з визнанням відповідачем позову, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору в силу положень Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути 50 % судового збору, виходячи з розміру, встановленого ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.02.2013 в справі № 385/137/13-ц.

Стягувати з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп, щомісячно, до її повноліття.

Стягнення аліментів у збільшеному розмірі розпочати з часу набрання рішенням законної сили та продовжувати до досягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Розмір аліментів, стягуваний у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відкликати виконавчий лист № 385/137/13-ц, виданий відповідно до рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.02.2013.

Стягнути з ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцятьшість) грн 80 коп. судового збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 31.08.2023.

Суддя: М. В. Венгрин

Дата документу 31.08.2023