БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1996/23
Провадження № 2/497/692/23
УХвала

про залишення позовної заяви без руху

31.08.23 року м.Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Кодінцева С.В., вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до СВК «Агрофірма» «Буджак», правоприймач СВК «Агрофірма» «Трояни», Городненська сільська рада Болградського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме нежитлове приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким визнати за ним ОСОБА_1 право власності на майно врозмірі 10/100 частини нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважаю, що вищезазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

За змістом пункту 5 частини 3 ст.175, ч.5 ст.177 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що позовна заява, серед іншого, повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів); зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно з п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті216,статтею1212 Цивільного кодексу України тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п. 3 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінетів Міністрів України №1440 від 10 вересня 2003 року, ринкова вартість це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

За ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року №358.

У порушення зазначених положень, позивачем не додано звіт про оцінку майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року у розмірі 2 684 гривень.

Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду.

Неправильне визначення ціни позову може призвести до необґрунтованого відкриття провадження у справі.

Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Однак позивачем у порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено ціну позову, та як наслідок не сплачену суму судового збору, лише додано квиатнцію про сплату судового збору в мінімальному розмірі, що позбавляє суд можливості здійснити перевірку відповідності ціни позову сумі сплаченого судового збору.

Як вбачається з матеріалів поданої позовної заяви, позивачем не додано до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Також позивачем до позовної заяви на підтвердження вимог надано пперелік документів в якості доказу. Так позивачем надано акт, який не містить назви та є неякісною ксерокопією оригіналу, текст містить значки кількість літер поділених на окремі слова, через що не можливо розібрати частину тексту, що є порушенням ч.4 ст.119 ЦПК України.

Згідно п.5.20 Національних стандартів України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2020, текст документу повинен містити інформацію, заради зафіксування якої було створено документ, відповідно до п. 4.1. цього стандарту, документ повинен містити (п.п. 20) - текст документа, який є головним елементом документу.

Іншими словами, документ, що надається, повинен мати текст, який можливо дослідити та який несе певний зміст.

Відповідно до правил ЄСПЛ встановлено певні вимоги до документів, зокрема, відповідно до Пояснювальної нотатки для осіб, які бажають звернутися до Європейського суду з прав людини, вимоги до поданих копій: текст повинен бути зрозумілим і читабельним; копії повинні бути повними (всього документу).

Текст документа повинен бути зрозумілим і читабельним, щоб можливо було вільно читати.

Також до матеріалів поданої позовної заяви, позивачем додано Виписку з рішення виконкому Новотроянівської сільської ради, якою було прийнято рішення від 07.11.2008 року про оформлення права власності на 10/100 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , але разом з тим на дату звернення до суду не наданого жодного підтвердження виконання цього рішення.

В своїй позовній заяві словами позивача вказано, що відповідачем по справі є СВК «Агрофірма» «Буджак» правоприймач СВК «Агрофірма» «Трояни», однак на підтвердження цього не надано жодного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який би підтвердив цей факт.

Особливу увагу суд звертає на довідку Комунального підприємства «Болградське бюро технічної інвентаризації» від 29.05.2023 року, з якої вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 в наступних частках 90/100, 82/100, 8/100, що в сумі становить 180/100, що в свою чергу перевищує 100% права власності фізичної особи на один нерухомий об`єкт.

Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позову не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху в порядку ч.1 ст.185 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в випадку не усунення недоліків у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись ст.ст.177, 185, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до СВК «Агрофірма» «Буджак» правоприймач СВК «Агрофірма» «Трояни», Городненська сільська рада Болградського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме нежитлове приміщення - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали направити позивачу та роз`яснити, що в випадку не усунення недоліків у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ? С.В.Кодінцева