НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 серпня 2023 рокуСправа № 322/764/23

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., секретар судового засідання Блажко О.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст позовних вимог і рух справи.

до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, в якому представник позивача просить суд:

стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 23.04.2008 у розмірі 44206,40 грн станом на 13.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 23.04.2008.

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він була повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно з заявою отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35000,00 грн.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку.

Таким чином, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.

Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідача, станом на 13.03.2023 має заборгованість - 44206,40 грн, яка складається з наступного: 36164,44 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8041,96 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

На теперішній час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає.

Посилаючись на положення ст.ст.509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 634, 1050, 1054, 1066, 1069 ЦК України та умови укладеного між сторонами договору, представник позивача просив задовольнити позов.

Ухвалою судді від 26.06.2023 було відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено для сторін строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

12.07.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволені позову.

Зі змісту відзиву випливає, що ним дійсно було підписано 23.04.2008 заяву про відкриття банківського рахунку (картки Універсальної). Згідно з вказаною заявою йому видано картку із встановленням кредитного ліміту в 1000 (одну тисячу) гривню. Втім твердження позивача, що сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, не випливає з жодного документа. Кредитний договір ліміт по картці постійно змінювався доки не збільшився до 35000,00 грн та постійно змінювалась процентна ставка за користування кредитним лімітом, що жодним чином погоджено з ним не було. Позивач не довів той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування, що Заява від 23.04.2008 укладалась ним як кредитний договір і що при укладенні «Договору» сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.04.2008, станом на 13.03.2023 випливає, що ним за користування карткою було сплачено заборгованість за тілом кредиту на суму 172691,36 грн, що значно перевищує встановлений кредитний ліміт - 35000,00 грн, що на переконання відповідача свідчать про погашення заборгованості за тілом кредиту. В обґрунтування своєї позиції посилається на правові позиції викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.09.2019 в справі №342/180/17 і у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.202 у справі від 393/126/20.

01.08.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

Зі змісту відповіді на відзив випливає, що посилання відповідача на практику Верховного суду не є релевантними у цій справі. Вказує, що відповідач активно користувався кредитним рахунком.

Як підставу відповіді посилався на ст.ст.3, 6, 11, 204, 207, 216, 526, 599, 634, 639, 640, 1056-1 ЦК України, Пленум ВССУ №5 від 30.03.2012 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», постанови Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №755/2720/16-ц, від 28.03.2019 року у справі №428/2873/17, від 10.04.2019 року у справі №356/1635/16-ц, від 17.04.2019 року у справі №666/388/16-ц.

Представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі.

Заперечення на відповідь на відзив відповідач не надав.

В судове засіданні сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, до суду надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права:

23.04.2008 ОСОБА_1 . підписала заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно з заяви відповідач висловив свою згоду на те, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.5 Заяви «Банківські послуги» відповідач отримав кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», на якій встановлений кредитний ліміт в сумі 1000,00 грн. Базова процентна ставка по кредиту 3 % в місяць на залишок заборгованості.

У відповідності до умов договору від 23.04.2008 ОСОБА_1 отримав кредит, який в подальшому було збільшено до 35 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок і зобов`язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість в розмірі 44206,40 грн, яка складається з наступного: 36164,44 грн - заборгованість за тілом кредита; 8041,96 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що коли договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч.1 ст.639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Суд вважає, що посилання відповідача на практику Верховного суду не є релевантними у цій справі, оскільки звиписки за договором укладеним між сторонами випливає, що ОСОБА_1 активно користувався кредитним рахунком, зокрема і в періоди коли збільшувався кредитний ліміт і відсоткова ставка, та більше до 18.03.2022 на кредитному рахунку був позитивний баланс. Пеня і штрафи Відповідачу на протязі всього часу користування кредитом не нараховувались.

Отже на переконання суду договір було укладено і він виконувався сторонами відповідно до положень ст.ст.634, 639 ЦК України.

Після 18.03.2022 заборгованість за кредитом фактично лише збільшувалася (за виключенням двох випадків 19.04.2022 і 30.04.2023), а 01.05.2022 почалось щомісячне списання відсотків за користування кредитом.

Станом на 30.04.2022 заборгованість за тілом кредиту становила 34937,13 грн.

Базова процентна ставка по кредиту, відповідно до умов визначених у заяві б/н від 23.04.2008, дорівнює 3 % в місяць, тому суд при визначенні заборгованості за процентами враховує цю ставку, яка станом на 01.01.2023 складала суму 9431,75 грн, а загальна сума заборгованості (тіло і відсотки) за таких умов склала 44363,60 грн.

ОСОБА_1 використавши кредитний ліміт, не сплатив заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 23.04.2008, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості з нього в сумі 44206,40 грн (в межах заявлених вимог) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До позовної заяви додано платіжне доручення №IHB95B3Y9Y від 05.06.2023, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2684,00 грн, отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23 квітня 2008 року станом на 13 березня 2023 року в розмірі 44206,40 грн (сорок чотири тисячі двісті шість гривень 40 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп).

Реквізити учасників справи:

- позивач: Акціонерне товариство «ПриватБанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570;

- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2023 року.

Суддя Р.О. Губанов