ЄУН № 201/6611/23
Провадження 4-c/201/45/2023
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2023 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Ковтун К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

Заявник зазначив, що у виконавчому провадженні № 34143411, відкритому Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ, 05.09.2012р. старшим державним виконавцем Власенком О.В. було накладено арешт на його майно.

Він звернувся до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття цього арешту.

Отримав відмову за знищенням виконавчого провадження із роз`ясненнями про потребу звернутися до суду.

Уточнивши 12.06.2023р. свої вимоги, просить зняти арешти за реєстраційним номером обтяження 12954376 у виконавчому провадженні № 34143411, накладений 05.09.2012р. старшим державним виконавцем Власенко О.В. Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Представник Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду скарги сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення.

Представник ТОВ «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги сповіщений належним чином, про що в матеріалах справи мається поштове повідомлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Рішенням від 08.11.2011р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк заборгованість за кредитним договором у розмірі 173 343 гривні 33 копійки, та судові витрати в сумі 1 820грн (справа 2-7823/11, https://reyestr.court.gov.ua/Review/25011861).

Рішення набрало законної сили, звернуто до примусового виконання.

Згідно інформації Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження було з?ясовано, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-7823/2011, виданого 02.03.2012р. про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 173 343грн 33коп (BП № 34143411).

05.09.2012р державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відповідно Закону України «Про виконавче провадження » (чинного на момент винесення постанови).

05.09.2012р. державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення постанови). Коло майна є невизначеним.

На підставі постанови про арешт майна боржника було внесено запис про обтяження на все нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта за номером обтяження 12954376.

В межах виконавчого провадження у ОСОБА_1 вилучено автомобіль та передано його представнику Публічного акціонерного товариства Дельта Банк.

30.12.2015р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п.4 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення постанови, назва виконавчої дії стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування), виконавче провадження знищено за спливом строку зберігання.

В подальшому виконавчий документ до стягнення не пред`являвся.

Ухвалою від 09.10.2020р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, замінено сторону стягувача у виконавчому листі про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суми заборгованості, виданому по цивільній справі № 2-7823/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», в задоволенні іншої частини вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа відмовлено.

Ухвала набрала законної сили.

На заяву позивача від 11.05.2023р. про зняття арешту йому було роз`яснено про необхідність звернення до суду, із посиланням на ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно підстав зняття арешту державним виконавцем.

Відтак по справі встановлено, що виконавче провадження № 34143411, в межах якого накладено арешт, закрито і в подальшому виконавчий документ до стягнення не пред`являвся.

Новий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» - звертався до суду із клопотанням видати дублікат цього виконавчого листа і поновити строк пред`явлення його до виконання, і йому було відмовлено.

Станом на час розгляду скарги, впродовж майже 3 років, повторно таких же клопотань суду не подавалося.

Арешт, який накладений задля виконання цього виконавчого документу, зберігає свою чинність дотепер.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діє на час звернення заявника зі скаргою, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018р. у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на неправомірну бездіяльність начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), щодо не зняття арешту з його майна..

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (чинна на дату винесення постанови від 04.07.2011р. про повернення виконавчого документу стягувачу) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.3 ч.1 ст. 47 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Водночас, спір у справі, що переглядається, виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді не зняття арешту державними виконавцями, які здійснювали виконавчі дії у виконавчому провадженні на стадії їх завершення під час повернення виконавчих документів стягувачу у 2015р.

Спір виник у зв`язку з тим, що на заяву ОСОБА_1 від 11.05.2023р. про зняття арешту у зв`язку з виконанням виконавчого документу орган ДВС відмовився знімати арешт.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

За таких обставин суд вважає доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

При цьому суд вважає, що наявність протягом тривалого часу (більше 10 років років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, відмовою компетентного суду видати дублікат виконавчого листа і продовжити строк його пред`явлення до виконання, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Викладене узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 13 липня 2022 року у справі №2/0301/806/11(провадження № 61-3814св22).

Керуючись ст. 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Зобов`язати начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений постановою від 05 вересня 2012 року старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського Управління юстиції Дніпропетровської області Власенка О.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП № 34143411, номер запису про обтяження 12954376 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева