Справа № 486/225/22
Провадження № 2/486/154/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 вересня 2023 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Маляновій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції

учасники справи: позивач ТОВ «ДЕБТ ФОРС», відповідач ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») засобами поштового зв`язку направило на адресу судупозов до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 95679,69 грн. а також судовий збір та витрати на правову допомогу. 14 лютого 2022 року позов надійшов на адресу суду.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 06 листопада 2007 року був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 10 800 доларів США зі сплатою 13,4% річних.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 червня 2014 року у справі №486/646/14-ц в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 341 612,61 грн за договорами про надання споживчого кредиту звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі іпотекодержателю предмету іпотеки у власність.

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

23 вересня 2021 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір №2306/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а останнє набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0 від 06 листопада 2007 року.

Оскільки позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів тза рішенням суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого поругення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Розрахунок заборгованості про стягнення 3% річних та інфляційних збитків розраховано відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 червня 2013 року та складає: 3% річних за період з 25 січня 2019 року по 25 січня 2022 року і склалає 30773.21 грн. інфляційні збитки за цей же період складає 64906,48 грн. та розраховувався на суму 341612,61 грн. Також просив стягнути 2481 грн судових витрат та 20000 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалами суду від 23 березня 2023 року та 10 липня 2023 року позовна заява залишалась без руху. 19 липня 2023 року недоліки усунуті.

Ухвалою суду від 08 червня 2023 року залучено до участі у справі як правонаступника позивача ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала.

Дослідивши докази в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 10 800 доларів США зі сплатою 13,4% річних /а.с. 56-63/.

З копії виписки по кредитному договору /а.с. 66-70/ вбачається рух коштів по даному договору.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 червня 2014 року у справі №486/646/14-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність та набуття у власність задоволено частково. В рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 341612 гривень 61 копійка за Договорами про надання споживчого кредиту № 0 від 01 листопада 2006 року та № 0 від 05 листопада 2007 року укладеними між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 , звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність. Визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . Припинено право власності іпотекодавця ОСОБА_1 , в тому числі право володіння, користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 /а.с. 244-247, 261-264/.

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором /а.с. 76-96/. До вказаного договору додано копію акту прийому-передачі документації. Прізвище боржника за договором ОСОБА_1 , договір №0 /а.с. 97/.

23 вересня 2021 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір №2306/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а останнє набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0 від 06 листопада 2007 року /а.с. 98-100/. До вказаного договору додано копію витягу. Прізвище позичальника ОСОБА_1 , договір №0 /а.с. 103 зв./. До ТОВ ««ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до копії договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10/03/23 від 10 березня 2023 року відбулося відступлення прав грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» /а.с. 188-189/.

Згідно копії договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 19-05/23 від 19 травня 2023 року та реєстру боржників відбулося відступлення прав грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 ТОВ «ДЕБТ ФОРС» /а.с. 190-212/.

Тобто, до ТОВ «ДЕБТ ФОРС» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та Банком кредитний договір.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Між тим, пред`явивши вимогу про звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, банк встановив новий строк виконання основного зобов`язання і, як наслідок, отримав право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

За нормами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц та від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17, у яких предметом спору були вимоги, в тому числі про стягнення трьох відсотків річних відповідно до положень ст.625 ЦК України, за невиконання договору позики, зроблено висновок, що оскільки ст.625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року № 564/2199/15-ц зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

За відсутності доказів своєчасного та повного повернення відповідачем кредитору грошових коштів за кредитним договором у розмірі та на умовах, визначеним цим договором, суд вважає доведеними позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в порядку ч.2 ст.625 ЦК України згідно наданого банком розрахунку.

Кредитні правовідносини між Банком та позичальником не припинені, протилежного відповідачем суду не доведено, тобто існує зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором, позикодавець має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Відповідно до розрахунку заборгованості /а.с. 74-75/ 3% річних за період з 25 січня 2019 року по 25 січня 2022 року і склалає 30773,21 грн., інфляційні збитки за цей же період складають 64906,48 грн та розраховуються на суму 341612,61 грн.

Відповідачем не заявлено вимогу про застосування строку позовної давності.

Виходячи із викладеного, з відповідача підлягає стягненню 3% річних за період з 25 січня 2019 року по 25 січня 2022 року у розмірі 30773,21 грн та інфляційні збитки за цей же період - 64906,48 грн

Оскільки, невиконання ОСОБА_2 взятого на себе зобов`язання, потягнуло виникнення заборгованості перед ТОВ «ДЕБТ ФОРС», порушене право позивача на повернення 3% річних та інфляційних збитків підлягає судовому захисту шляхом задоволення його позову.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України /а.с.4/.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» три проценти річних від простроченої суми у розмірі 30773 (тридцять тисяч сімсот сімдесят три) гривні 21 копійка та індекс інфляції від простроченорї суми у розмірі 64906 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот шість) гривень 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» судовий збір в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повне найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», місце знаходження: вул. Харківське шосе, 201/203, літера 2А, оф. 602, м. Київ, 02121, .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Калинівка, Тамбовської області, Російської Федерації, останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г. А. Далматова