ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7055/23 Справа № 185/2496/23 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М.М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суд у Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської рада Харківської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суд у Дніпропетровської області із позовною заявою до Ізюмської міської рада Харківської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просив визначити йому додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 січня 2022 року, серія НОМЕР_1 , виданим Ізюмським ВДРАЦС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.6), після смерті якої відкрилась спадщина.

Згідно заповіту від 02.04.2021 року , посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І., ОСОБА_2 заповіла все своє майно, що належало їй на момент смерті, позивачу.

Прийняти спадщину протягом встановленого законодавством строку позивач не мав можливості у зв`язку з початком активних бойових дій на території України з боку російської федерації та неможливістю покинути родину та м. Ізюм, будучи єдиним чоловіком в родині. При цьому жодний нотаріус у місті не працював протягом 24 лютого-20 грудня 2022 року. Лише 31 січня 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Проте, нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що ним був пропущений законодавчо встановлений строк на прийняття спадщини з роз`ясненням необхідності позивачу звернутися до суду для вирішення вказаного питання.

У зв`язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суд у Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан.

Розпорядженням Верховного Суду від 10.03.2022 N4/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану. Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області визначено територіальну підсудність Ізюмського міськрайонного суду Харківської області.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони по справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Від апелянта, разом з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції було подано письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, де також зазначив, що апеляційні вимоги він підтримує (а.с.49).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.01.2022 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Згідно копії заповіту від 02.04.2021 року ОСОБА_2 заповіла все своє майно, що належало їй на момент смерті, позивачу.

Вказаний заповіт від 02.04.2021 року підписаний ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І. та зареєстровано в реєстрі за № 470 (а.с.7).

Згідно копії договору купівлі-продажу від 17.08.1976 року, ОСОБА_2 за життя придбала цілий жилий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина, у тому числі на вказаний жилий будинок, у зв`язку з цим позивач у січні 2023 році звертався із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О.

Проте, позивачу було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Вказане підтверджується копією відповідної письмової відповіді нотаріуса від 01.02.2023 року (а.с.9).

Також, матеріалами справи підтверджено, що до дня смерті, ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 - одна. Дані обставини підтверджені довідкою від 07.04.2023 року виданою Ізюмською міською радою (а.с. 29) та копією домової книги (а.с.30-32).

Згідно відповіді приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. від 03.04.2023 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася (а.с.25).

Доказів наявності інших спадкоємців, у тому числі таких, хто мав би право на обовязкову частину спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Доказів зміни, скасування, оскарження заповіту від 02.04.2021 року підписаного ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Банніковим С.І., в реєстрі за № 470 матеріали справи не містять.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем причини, а саме: неможливість у зв`язку з введенням воєнного стану, виїзду за межі м. Ізюм звернутися до нотаріальних органів, не є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі заяви про прийняття спадщини, тобто не є поважними для визначення йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Проте, колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Початок перебіг строку для прийняття спадщини починається з наступного дня після відповідної календарної дати, тобто строк для прийняття спадщини має обчислюватись з наступного дня після дня смерті особи або оголошення її померлою. При визначенні кінцевого дня строку слід ураховувати, що правила частини п`ятої статті 254 ЦК України поширюються на будь-які сфери цивільно-правового регулювання і стосуються будь-яких суб`єктів цивільних правовідносин. Тому коли останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (див. постанову постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Дані висновки містяться у постанові Верховного Суду у справі №554/356/21 від 22 березня 2023 року.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20).

Так, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 січня 2022 року, серія НОМЕР_1 , виданим Ізюмським ВДРАЦС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.6).

Останнім днем прийняття спадщини після померлої відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України було - 13 липня 2022 року.

Позивач пропустив вказаний строк для прийняття спадщини, що підтверджується відповідними матеріалами справи, оскільки звернувся до нотаріуса - 31 січня 2023 року.

Згідно п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164, установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що п.3 постанови КМУ № 164 суперечить ст.ст.1270, 1272 ЦК, а тому не підлягає застосуванню. Зазначеного висновку також дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 25.01.2023 по справі №676/47/21.

Проте, вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції не врахував наявність окупації м. Ізюма та відсутності у м. Ізюмі діючого нотаріуса, оскільки 24.02.2022 року всі нотаріуси м. Ізюм припинили свою діяльність. Та, як убачається з доводів апеляційної скарги, лише 20.12.2022 року поновив діяльність єдиний нотаріус у м. Ізюм - Стрельцова О.О. приватний нотаріус Ізюмського району нотаріального округу Харківської області. Другим поновив свою діяльність приватний нотаріус Ізюмського району нотаріального округу Харківської області Чистов С.Ю. - 19.06.2023 року. Дані обставини не заперечувались учасниками процесу.

Згідно загальновідомих відомостей, м. Ізюм було деокуповано силами Збройних Сил України у вересні 2022 року.

Дійсно, із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся лише у січні 2023 року, тобто через 4 місяці після деокупації м. Ізюм та через 6 місяців після закінчення строку прийняття спадщини.

Проте, згідно загальновідомих відомостей, у визволеному місті Ізюм Харківської області тільки у жовтні з`явився сталий мобільний зв`язок та інтернет, проте, підключення електрики було ускладнене через замінування.

І тільки у січні 2023 року енергетики повністю відновили електропостачання в деокупованому Ізюмі.

Колегія суддів звертає увагу, що саме у січні позивач і звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Колегія суддів наголошує, що виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Колегія суддів зауважує, що також підлягає врахуванню свобода заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та дотримання принципу пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспектістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи встановлені обставини справи, наявність заповіту на користь позивача, як спадкоємця майна, відсутність інших спадкоємців за законом та заповітом, право яких на спадкування залежить від неприйняття спадщини, а також наведені позивачем причини несвоєчасного подання заяви про прийняття спадщини, які свідчать про наявність об`єктивних та істотних труднощів у питанні подання заяви про прийняття спадщини, колегія суддів, з урахуванням свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визначення ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , додаткового строку тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ізюм Харківської області.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суд у Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Ізюмської міської рада Харківської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ізюм Харківської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко