Єдиний унікальний номер №331/500/21
Номер провадження №2/333/84/23
РІШЕННЯ

Іменем України

14 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., представника позивача Лойко А.О., відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення основного боргу за поставлену теплову енергію, -

встановив:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги надавались до нежитлового приміщення ХІ підвалу літ.А-4, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна опалювальна площа нежитлового приміщення складає 47,2 кв.м. Вказане приміщення належить споживачу на праві приватної власності. Концерн МТМ у період з листопада 2019 року по квітень 2020 року надавав послуги Шиян на загальну суму 5957,08 гривень. Відповідач за вказаний період жодних оплат за надані послуги не здійснював. Загальна сума заборгованості за вказаний період складає 5957,08 гривень

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 10.03.202021 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16.06.2023 року відповідач до суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у позові з наступних підстав. Актом від 05.01.2000 року складеним за участю представників Закритого акціонерного товариства «Жовтневе підприємство теплових мереж»(правонаступником якого є Концерн «Міські теплові мережі») техніка ОСОБА_2 , та контролера ОСОБА_3 встановлено у приміщенні, розташовано, що у нежитловому приміщення ХІ по АДРЕСА_1 власницею якого є ОСОБА_1 центральне опалення не передбачене. У приміщенні відсутні трубопроводи центрального опалення, відсутні радіатори опалення.

18.12.2019 року відповідач надала заяву директора філії Концерну «Міські теплові мережі» Олександрівського району з проханням направити представника концерну для складання акту претензію про відсутність теплопостачання, а також гарячого водопостачання у приміщенні відповідача по АДРЕСА_1 на підставі ст.27 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», яка передбачає прибуття на виклик виконавця комунальної послуги у термін не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача».

08.01.2020 року відповідачем та жителями будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складено акт-претензію про відсутність систем і комунікацій тепло-гарячого водопостачання, у том і числі і транзитних. Опалення у приміщення здійснюється за допомогою електроприладів. Вказаний акт-претензія був надісланий позивачу. Таким чином позивач був належним чином повідомлений про відсутність систем і комунікацій тепло і гарячого водопостачання, у тому числі і транзитних. Опалення у приміщення здійснюється за допомогою електроприладів. Вказаний акт-претензія був надісланий позивачу.

Таким чином позивач належним чином був повідомлений про відсутність у належному позивачу нежитловому приміщення ХІ літ.А-4 за адресою АДРЕСА_1 будь-якого обладнання (пристроїв), що використовують теплову енергію (теплоносій) та у разі незгоди з обставинами, викладеними у заяві від 07.10.2019 року та актах-претензіях від 18.12.2019 року та 08.01.2020 року мав можливість і був зобов?язаний провести перевірку.

Позивач нараховує платежі за опалення у належному відповідачу неопалювальному приміщенні, на підставі чого відповідач просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

25.08.2023 року від представника позивача ОСОБА_6 надійшли письмові пояснення стосовно висновків відповідача про ненадання теплової енергії. Згідно яких факт отримання послуги підтверджується Рішенням ЗМР про початок та закінчення опалювального сезону 2019-2020 р.р. та розташуванням приміщення у житловому будинку. Відповідачем не надано копії акта про відключення приміщення від мереж центрального опалення, який подається на затвердження відповідної комісії, відповідної проектної документації які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з централізованого опалення. Лише перелічені документи, а не акти обстеження системи теплопостачання, можуть свідчити про ненадання до приміщення відповідача послуг з централізованого опалення. Належні допустимі докази протилежного відповідач не надає.

Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду по справі №331/3629/19 від 18.08.2020 року з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» було стягнуто суму основного боргу у розмірі 29 359,94 грн. за період з лютого 2019 року по квітень 2019 року за поставлену теплову енергію, а також суму судового збору.

Відсутність радіаторів не означає відсутність споживання комунальних послуг з опалення, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія в систему опалення приміщення. Також важливим є той факт, що опалення це послуга яка надається для нормування температури у приміщенні. Приміщення відповідача являється приміщенням яке використовується як робоча зона тобто визначений простір, в якому знаходяться робочі місця постійного або непостійного (тимчасового) перебування працівників, а отже підлягає нормуванню мікроклімат у приміщення відповідно до ДСН 3.3.6.042-99 та ГОСТ 12.1.005-88.

У зв`язку з тим, що нежитлове приміщення відповідача приєднано до внутрішньо-будинкової системи житлового будинку, то відповідно до п.12 Правил №630 у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання.

03.10.2023 року від представника позивача ОСОБА_6 надійшли додаткові пояснення, згідно яких звернув увагу суду , що відповідач окрім довідки не надає жодних підтверджуючих документів стосовно відсутності у нього в приміщенні опалювальних пристроїв, а саме:

- типовий проект на будинок та акт приймання будинку Державною комісією;

- схема внутрішньої системи опалення будинку;

Інформаційна довідка надана керуючою компанією ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» не містить під собою жодних підтверджуючих обґрунтувань та доказів, а саме не обґрунтовано на підставі чого саме зроблені дані висновки.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги зазначивши, що опалення проводилося у відповідності до норм правил надання послу з централізованого опалення.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти позову, пославшись на позицію викладену у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріал справи суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно дост.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що нежитлове приміщення № XI підвального поверху літ. А-4, що знаходиться в будинку по АДРЕСА_1 відноситься до «неопалюваних» підвалів і такий статус підтверджується наступними документами: технічним паспортом від 07.03.2023, що складено Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». В графі 16 «Вид опалення» «Характеристики нежитлового приміщення № XI» вказано «НІ»; «Інформаційною довідкою» обслуговуючої компанії ВУЖФ ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від 16.11.2020 де вказано, що у нежитловому приміщені 57/100 прим. XI по АДРЕСА_1 , власницею якого є ОСОБА_1 - центральне опалення не передбачено. У приміщенні відсутні вертикальні трубопроводи центрального опалення, відсутні радіатори опалення; «Актом обстеження» від 05.01.2000р., що складено Закритим акціонерним товариством «Жовтневе підприємство теплових мереж» (правонаступник Концерн «МТМ»)де встановлено, що (далі мовою оригіналу) «система отопления отсутствует. Одна стена граничит с помещением принадлежащим ПРЄЖО -2 в котором находится котельная (не действующая); Відповіддю Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» № 928 від 07.03.2023 з «Планом нежитлового приміщення» № 31 - поверху підвального літ.А-4 з якої вбачається, що у 1964 будинок АДРЕСА_1 мав власну котельню і тому у приміщенні № 9 розміщувався вугільний склад де заборонено будь-який вид опалення та який після перепланування став приміщенням № 8. що тепер належить Відповідачці.

Суд зазначає, що опалення - штучне нагрівання приміщення в опалювальний період року для компенсації тепловтрат та підтримання нормованої температури ( підпункт 3.32. пункту З Терміни та визначення понять ДБН В.2.5-67:2013 "Опалення, вентиляція та кондиціонування").

Надходження тепла від виконавця послуг в приміщення споживача відбувається за допомогою теплоносія у вигляді гарячої води, який проходить через опалювальні прилади, таких як радіатори, конвектори, "тепла підлога", тощо.

В словнику іномовних слів (лат. radiator - випромінювач) - пристрій для розсіювання тепла у повітрі (випромінюванням та конвекцією), повітряний теплообмінник.

Пунктом В5 додатку "В" ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки" - площу житлового будинку визначають як суму площ поверхів будинку, виміряних у межах внутрішніх поверхонь зовнішніх стін, а також площ балконів і лоджій. Площа сходових кліток, ліфтових та інших шахт включається до площі поверху з урахуванням їх площ на рівні даного поверху.

Не опалювальний підвал - це підвал, в якому відсутні джерела тепловиделення (термін п.3.7_розділу 3 Національного стандарту з проектування ДСТУ НБА .2.2 - 5: 2007 "Настанова з розроблення та складання енергетичного паспорта будинків").

Згідно п. 5.28 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки» Теплопроводи, що прокладаються за межами квартир, а також ті, що прокладаються приховано, мають проектуватися з тепловою ізоляцією.

Теплову ізоляцію опалювально-вентиляційного обладнання, трубопроводів систем внутрішнього теплопостачання необхідно передбачати для забезпечення тепловтрат менше допустимих ( підпункт 4.4.5. пункту 4 "Загальні вимоги" ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування»).

Послуги з централізованого опалення надаються згідно типового договору затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" № 630 від 21.07.2005.

Згідно даних Правил централізоване опалення» - це послуга для забезпечення нормативної температури повітря у приміщеннях, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання;

«опалювана площа» (об`єм) будинку - загальна длоща(об`см) будинку в тому числі у разі опалення площа (об`єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт.

« опалювана площа» (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас

В свою чергу термін "опалювальна площа" - це площа на якій фактично надається послуга (що відповідно має оплачуватись) походить від поняття "загальна площа будинку,"

Пунктом В5 додатку "В" ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки" - площу житлового будинку визначають як суму площ поверхів будинку, виміряних у межах внутрішніх поверхонь зовнішніх стін, а також площ балконів і лоджій. Площа сходових кліток, ліфтових та інших шахт включається до площі поверху з урахуванням їх площ на рівні даного поверху.

Площа горищ і технічних поверхів та підвалів до площі будинку не включається.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема,Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги»(далі Закон).

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону).

Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

- індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

- споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач;

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1ст. 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Частинами 1, 2статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

За ч. 1ст. 13 цього Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

До предмета доказування у спорах щодо розрахунків між постачальниками та споживачами комунальних послуг належать обставини щодо надання та фактичного отримання таких послуг.

У відповідності до ч. 1ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(надалі Закон) учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є зокрема споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг. При цьому споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (ч. 1 ст. 7 Закону). Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 2ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг.

Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

Відповідач посилається на те, що опалення в нежитловому приміщенні №ХІ підвального поверху літ.А-4 у будинку по АДРЕСА_1 не проводиться, оскільки така система опалення відсутня, вказане приміщення відноситься до «Неопалюваних» підвалів , що підтверджується технічним паспортом від 07.03.2023 року, інформаційними довідками ТОВ «Місто для людей Запоріжжя від 16.11.2020 року та від 22.08.2022, актом обстеження від 05.01.2000 року складеним Закритим товариством «Жовтневе підприємство теплових мереж», відповіддю ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №928 від 07.03.20223 року.

За таких підстав, суд не вбачає жодних підстав для проведення нарахування коштів за послуги з теплопостачання відповідачу, оскільки у позивача не виникає законних підстав нараховувати та виставляти заборгованість для такого типу приміщення.

Таким чином позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються її матеріалами.

Керуючись України, 10,12, 76,81, 263-265ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення основного боргу за поставлену теплову енергію - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.08.2023.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Ю.Р.Піх