Справа № 212/1236/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., секретаря судового засідання Дущак К.О., за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Скляр Н.М., третьої особи ОСОБА_2 , представника третьої особи Стельмаха І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Криворізької міської ради, треті особи на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача Міністерство юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1092/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги»,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Лісовий Д.О. звернувся до суду із позовною заявою до Криворізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Міністерство юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1092/5 від 24.03.2021 «Про задоволення скарги».

У березні 2022 року подана уточнена позовна заява.

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору дарування від 20.08.2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , позивач набув у приватну власність незавершене будівництво будівель та споруд автостоянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшиковою К.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1203.

У травні 2020 року через секретаря Криворізької міської ради до Міністерства юстиції України було подано скаргу на рішення державного реєстратора Колесник І.М. та приватного нотаріуса Меньшикової К.О. За результатами розгляду даної скарги 01.03.2021 року Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено висновок, яким рекомендовано скасувати рішення від 17.08.2018 року за № 42590521, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М.

24.03.2021 року Міністерством юстиції України на підставі висновку Комісії видано наказ № 1092/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги», на підставі якого скасовано рішення від 17.08.2018 року № 42590521, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М., виконання п. 2 Наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.

Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 1092/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги». В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що оскаржуваний наказ виданий без дотримання встановлених вимог до його розгляду, а саме порушена процедура повідомлення особи, стосовно якої розглядалася скарга, не перевірена наявність судових справ у судах з приводу нерухомого майна, порушений строк та порядок розгляду скарги.

Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року позовна заява залишена без руху.

Ухвалою суду від 21 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

03 червня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Криворізької міської ради, відповідно до якого позов не визнають, просять відмовити у задоволенні позову в повному обсягу. Відзив мотивований тим, що Криворізька міська рада є неналежним відповідачем у справі, а за позовними вимогами має відповідати Міністерство юстиції України, як орган, що прийняв оскаржуване рішення. Окрім того, свою скаргу до Міністерства юстиції України вважають обґрунтованою, оскільки державний реєстратор не мала права реєструвати право власності на об`єкт незавершеного будівництва. Наказ Міністерства юстиції України стосується ОСОБА_2 , строк звернення зі скаргою на рішення державного реєстратора ними не порушений.

14 листопада 2022 року представником позивача - адвокатом Лісовим Д.О. до суду подана відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстави порушеного порядку і процедури розгляду скарги Колегії Міністерства юстиції України, зокрема зі сторони відповідача мало місце пропуску строку для подання скарги та яка обґрунтованих пояснень щодо причин пропуску відповідного строку у собі не містила. Так Міністерством юстиції України було безпідставно скасовано рішення державного реєстратора та не перевірено загальнодоступних відомостей, зокрема у Реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо права власності позивача на земельну ділянку, оскільки позивач у встановленому законодавством порядку звертався до державного реєстратора та набув права власності на законних підставах. Зазначає, що відповідачем порушується існуюче право власності позивача шляхом оскарження рішення державного реєстратора та створюються перешкоди у володінні майном.

14 листопада 2022 року третьою особою ОСОБА_2 подані письмові пояснення у справі, у яких зазначив, що позовні вимоги підтримує, оскільки відсутній конфлікт інтересів з позивачем. Так, він поділяє та підтримує позицію щодо скасування наказу Міністерства юстиції України з підстав того, що звернення Криворізької міської ради зі скаргою не мало у собі законного та обґрунтованого підгрунття, оскільки рішенням держаного реєстратора не було порушено прав чи інтересів останніх. Розгляд скарги відбувся з чисельними порушеннями вимог чинного законодавства, а саме не було належного повідомлення усіх заінтересованих осіб про проведення розгляду скарги, при зверненні зі скаргою Криворізькою міською радою було приховано факт наявності судових спорів щодо земельної ділянки, право власності за якою визнано за позивачем на законних підставах, що в свою чергу виключає компетенцію Міністерства юстиції щодо розгляду таких скарг. Також вказує про порушення строків подання та строків розгляду скарги.

01 червня 2022 року Міністерство юстиції України надали до суду письмові пояснення та 02 грудня 2022 року заперечення. Просили суд відмовити у задоволенні позову з тих обґрунтувань, що даний спір належить до розгляду судом адміністративної юрисдикції. Порядок розгляду поданої скарги Криворізької міської ради ними не порушено, строк розгляду, визначений Положенням, мав бути 45 днів, але рішення прийнято поза межами визначеного строку, у зв`язку з великим об`ємом документів даної скарги. Ними здійснювалося повідомлення ОСОБА_3 про розгляд скарги через сайт Мін`юсту. Міністерством юстиції України під час розгляду скарги встановлено, що у позивача у 2013 року припинено право оренди на земельну ділянку, де розміщене незавершене будівництво, відсутні дані про присвоєння поштової адреси, що стало підставою для задоволення скарги. Вважають своє рішення обґрунтованим та законним.

Ухвалою суду від 02 березня 2023 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

У судових засіданнях позивач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Лісовий Д.О. вимоги поданої позовної заяви підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позові та письмових заявах.

Представник відповідача - Криворізької міської ради Скляр Н.М. у судових засіданнях проти вимог позову заперечила, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засідання позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у поданих письмових поясненнях.

Третя особа ОСОБА_4 до судового засідання не прибула, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи - Міністерства юстиції України Стельмах І.В. в судових засіданнях не підтримав позовні вимоги, про що вказано і в письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши докази, які надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, оцінивши всі докази у даній справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 20.08.2018 року позивач ОСОБА_3 набув у приватну власність незавершене будівництво будівель та спору автостоянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшиковою К.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1203.

У травні 2020 року через секретаря Криворізької міської ради до Міністерства юстиції України було подано скаргу на рішення державного реєстратора Колесник І.М. та приватного нотаріуса Меньшикової К.О. За результатами розгляду даної скарги 01.03.2021 року Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції складений висновок, яким рекомендовано скасувати рішення від 17.08.2018 року № 42590521, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М.

24.03.2021 року Міністерством юстиції України на підставі висновку Комісії видано наказ № 1092/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги», за яким скасовано рішення від 17.08.2018 року № 42590521, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М., виконання Наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Повноваження Міністерства юстиції України у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Законом № 1952-IV, Порядком № 1128.

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Пунктом 2 Порядку № 1128 встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

До повноважень комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Процедура розгляду скарги визначена статтею 37 Закону № 1952-IV та Порядком № 1128.

Так, відповідно до частини третьої статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Положеннями частин п`ятої-шостої статті 37 Закону № 1952-IV встановлено, що днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Частиною восьмою статті 37 Закону № 1952-IV визначено вичерпний перелік підстав для відмови Міністерством юстиції України та його територіальними органами у задоволенні скарги, серед яких, зокрема: 1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті; 2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується; 3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін; 4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; 5) є рішення цього органу з того самого питання; 6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги; 9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу; 10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Отже, однією з підстав для відмови у задоволенні скарги є закінчення встановленого законом строку подачі скарги.

Пунктом 5 Порядку № 1128 передбачено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1128 у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа, дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю, до суб`єкта розгляду скарги, особою, яка вважає, що її права порушено, може бути подано скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України. При цьому, скаржником повинно бути дотримано вимоги Закону щодо строків подання скарги, що, в свою чергу, впливає на прийняття Міністерством юстиції України та його територіальними органами мотивованого рішення про відмову у задоволенні скарги або задоволення (повне чи часткове) скарги. Тобто Міністерство юстиції України позбавлено дискреційних повноважень щодо вирішення питання щодо правових наслідків пропуску відповідного строку звернення, оскільки це питання врегульоване законодавством та не передбачає альтернатив.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постановах від 6 липня 2018 року у справі № 826/3442/17, від 22 серпня 2018 року у справі № 826/10548/17.

З матерів справи вбачається, що державна реєстрація речових прав за №42590521 відбулась 17.08.2018 року, що відображено у державному реєстрі речових нерухоме майно та їх обтяжень, який є відкритою та загальнодоступною інформацію (ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень»). Тобто, щонайменше з зазначеної дати представники Криворізької міської ради мали дану інформацію.

Вищезазначене свідчить про реальну можливість відповідача безперешкодно отримати інформацію про рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності на нерухоме та своєчасно звернутись із відповідною скаргою.

З тексту Наказу та Висновку не вбачається що Міністерством юстиції України при винесені зазначених документів досліджувалось питання дотримання скаржником строків на подачу відповідної скарги.

Оцінюючи правильність застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права судами під час вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення зі скаргою на дії державного реєстратора до Міністерства юстиції України, необхідно враховувати, що відповідно до абзацу першого частини третьої статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Зі змісту цієї правової норми слідує, що для з`ясування дати, з якої розпочинається відлік, необхідно досліджувати об`єктивні та суб`єктивні фактори, які сприяють реалізації особою зазначеного права.

Дана обставина не досліджувалася і не перевірялася Колегію Міністерства юстиції України при розгляді скарги Криворізької міської ради.

У постанові від 10.11.2021 у справі № 910/9855/20 та постанові від 02.02.2022 у справі № 923/128/19 Верховний Суд у складі Колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що у разі, коли встановлено порушення вимог законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Судом встановлено, що розгляд скарги відповідача відбувся із порушенням строків, передбачених п.14 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, Постанови КМУ «Про затвердження Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації» від 25.12. 2015 р. № 1128 та ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», що є як самостійною так і додатковою вимогою для скасування оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України.

Відповідно до п.14 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного тора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян», засвідчені в установленому законодавством відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику.

У свою ж чергу, згідно статтею 20 вказаного Закону, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Тобто, загальний строк розгляду та вирішення скарги Криворізької міської ради становив та не може перевищувати 45 календарних днів, який в даному випадку сплинув 02.06.2020 року, натомість рішення прийняте 24.03.2021 року.

У постанові від 28 березня 2018 року по справі №826/19452/16 Верховний Суд констатував наявність формальних порушень процедурного характеру, які не можуть бути підставою для скасування спірного наказу, адже важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов`язана із забезпеченням права суб`єкта інтересів якої вона стосується, на захист.

Порушення строку розгляду скарги Колегією також може у сукупності оцінюватися, як підстава для скасування наказу Міністерства юстиції за розглядом скарг у сфері державної реєстрації (постанова Верховного Суду від 12 червня 2019 року № 821/1490/17).

Суд вказує, що Колегія Міністерства юстиції України при розгляді скарги Криворізької міської ради не врахувала наявність судових спорів, щодо нерухомого майна та права користування земельною ділянкою.

У квітні 2017 року Криворізька міська рада звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про усунення перешкоди у користуванні земельною ділянкою, в провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває адміністративна справа № 212/2276/16-а за позовом ОСОБА_2 до Криворізької міської ради про визнання незаконним та нечинним рішення Криворізької міської ради про відмову у поновленні договору оренди спірної земельної ділянки.

Таким чином, суд вважає, що на момент розгляду Колегією Міністерства юстиції України скарги відповідача були наявні судові спори щодо такого нерухомого майна, що виключає можливість розгляду скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Заявник скарги Криворізька міська рада, були обізнані з приводу розгляду в судах господарських та адміністративних справ.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав.

Тому, суд погоджується з доводами позивача, що такий розгляд скарги проводився поверхнево, не була витребувана інформація з доступного і відкритого Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також з реєстру судових рішень.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел); 2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Судом встановлено, що для розгляду скарги Криворізької міської ради Штефана О.З. запрошено не було, матеріали скарги йому не надсилались.

Міністерством юстиції України не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували здійснення додаткового повідомлення позивача про дату, час і місце засідання Колегії в способи, визначені пунктом 10 вказаного Порядку.

Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2019 року у справі №826/3539/17 звернув увагу, що Міністерство юстиції України повинно обирати і притримуватися такої процедури розгляду скарги, за якої не тільки скаржник, але й суб`єкт оскарження та зацікавлені особи повинні бути обізнаними про подання скарги, дату, час і місце її розгляду. Інакше кажучи, обрати форму повідомлення зацікавленої особи про скаргу і порядок її розгляду, які з погляду стороннього зовнішнього спостерігача мають свідчити про поінформованість суб`єкта оскарження чи зацікавленої особи, а також про об`єктивну спроможність суб`єктів реєстраційних відносин виразити і донести до Міністерства юстиції України свою позицію щодо доводів скарги.

Міністерство юстиції України має запросити скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані.

Посилання представника у відзиві на позов на те, що позивача було повідомлено про час і місце засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту, суд оцінює критично.

Опублікування повідомлення на офіційному сайті Міністерства юстиції України не є достатнім доказом повідомлення позивача та заінтересованих осіб, державного реєстратора, які вказані у скарзі, про час і місце розгляду скарги, адже у них немає обов`язку здійснювати моніторинг сайту Мін`юсту щодо розміщення на ньому такої інформації.

Правова позиція з цього приводу викладена у Постанові Верховного Суду у справі № 814/2229/17 від 14.11.2018 року, згідно якого Верховним судом зроблений наступний правовий висновок «Верховним Судом відхиляються доводи відповідача щодо можливості позивача ознайомитися зі змістом відповідних наказів на офіційному сайті Міністерства юстиції України, оскільки відповідно до статті 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а отже позивач не зобов`язаний здійснювати моніторинг сайту Мін`юсту щодо розміщення на ньому такої інформації».

З приводу доводів третьої особи Міністерства юстиції України та відповідача Криворізької міської ради щодо підсудності даної справи, суд вказує, що Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що позовні вимоги, спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права на земельну ділянку, яке підлягає державній реєстрації, є спором про право цивільне та має приватноправовий характер. Такий спір має розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі N 823/2042/16 (провадження N 11-377апп18) та від 27 листопада 2019 року у справі N 815/1915/18 (провадження N 11-947апп19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року по справі №910/7781/19 було сформульовано висновок, що спір з приводу законності рішень Мін`юсту, виданих у формі наказів про скасування рішень державного реєстратора, прийнятих Мін`юстом внаслідок перевірки процедури здійснення реєстрації, також підлягає розгляду за правилами цивільного або господарського судочинства, в залежності від суб`єктного складу сторін спору, у випадку якщо спір безпосередньо пов`язаний із захистом позивачем цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею (цією особою) права на це майно.

У даному випадку скарга Криворізької міської ради подана на рішення державного реєстратора була пов`язана із захистом права на земельну ділянку, а позов про скасування відповідного Наказу подано фізичною особою, яка вважає що відповідним наказом порушено його права власності.

З приводу заперечень відповідача Криворізької міської ради про те, що вони не є належним відповідачем у справі, суд зазначає наступне. Позовні вимоги пов`язані із захистом Штефана О.З. права власності щодо нерухомого майна, яке заперечує та не визнає відповідач - Криворізька міська рада, невизнання права власності виражене оскарженням дій державного реєстратора до Міністерства юстиції України, які є заявником скарги до Міністерства юстиції України. Предметом спору у цій справі є фактично визнання права власності на нерухоме майно, оскільки такі позовні вимоги приводять до вирішення питання про право власності на це нерухоме майно. Висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі №640/6930/19.

З викладеного, суд вказує, що даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та позивачем вірно визначено належного відповідача.

Суд вказує, що позивачем доведено порушення встановленого Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції та статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при розгляді скарги Криворізької міської ради, про які вказано вище. Стороною відповідача доводи позивача не спростовані та не заявлено про неналежність чи недопустимість доказів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний приймати рішення, а дії - вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Таким чином, Колегія Міністерства юстиції України розглядаючи скаргу, яка надійшла від Криворізької міської ради, діяла у спосіб та в межах своїх повноважень, а тому вимоги позову про визнання рішення Міністерства юстиції України №1092/5 від 24.03.2021 року незаконним задоволенню не підлягають, однак дане рішення підлягає скасуванню з підстав порушення порядку розгляду скарги.

Суд не надає оцінку доводам сторони позивача, які, на їх думку, є підставою для скасування рішення Міністерства юстиції України, а саме наявності дії договору оренди земельної ділянки, встановлення поштової адреси об`єкту нерухомого майна, оскільки судом встановлені процесуальні порушення при розгляду скарги колегією Міністерства юстиції України, які є беззаперечною підставою для скасування прийнятого рішення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування наказу та наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі наведеного, а також ст.18, 22, 24,37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого КМУ від 25.12.2015р. №1127, ст.182 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 263, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Криворізької міської ради, треті особи на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача Міністерство юстиції України про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1092/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги» задовольнити у повному обсязі.

Скасувати наказ Міністерства юстиції України № 1092/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Криворізька міська рада, , місцезнаходження: пл. Молодіжна, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50101;

Треті особи на стороні позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Третя особа на стороні відповідача: Міністерство юстиції України, , за юридичною адресою: вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001.

Повний текст рішення суду складено 07 вересня 2023 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак