Провадження №6/523/40/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І. В.,

при секретарі - Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Одесі

цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року за № 523/16899/16-ц, провадження № 2/523/1880/17,

Встановив:

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року направлено заяву ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року для розгляду до Суворовського районного суду м. Одеси, який розглядав справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості як суд першої інстанції.

Заяву про поворот виконання заочного рішення ОСОБА_1 подала на адреса Одеського апеляційного суду 18 жовтня 2022 року, в якій просила:

- здійснити поворот виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2017 року в розмірі суми, яка була стягнута державним виконавцем з боржника Волкової Є.О.;

- в порядку повороту виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2017 року стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі, котрі були стягнуті державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання скасованого рішення суду.

Зазначена заява мотивована тим, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, зокрема:

- з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.06.2011 р. в розмірі 13 025,26 грн.

- з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1378 грн.

Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито ВП №55897611, вчиненні відповідні дії та стягнуто виконавчий збір.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07.02.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2017 року скасовано та прийнято постанову. Позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним залишено без задоволення. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 067 грн.

Таким чином, оскільки апеляційний суд скасував заочне рішення суду першої інстанції та позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишив без задоволення, ОСОБА_1 звернулась із зазначеною заявою про поворот виконання рішення суду.

Заявник в судове засідання не прибула, про розгляд заяви повідомлялась неодноразово належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надавала.

Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м, Одеса) на ухвалу від 18.04.2023р., щодо надання відомостей по ВП № 55897611, надав пояснення наступного змісту.

На виконані у Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (відділ до реорганізації) перебувало виконавче провадження № 55897611 з примусового виконання виконавчого листа № 523/16899/16 від 12 липня 2017 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.06.2011 року в розмірі 13025,26 грн. Стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 1378 грн.

В ході проведення виконавчих дій, з боржника було стягнуто борг у розмірі 652,52 грн., суму виконавчого збору у розмірі 96,78 грн., та витрати по провадженню у розмірі 269 грн.

13.04.2023 Головним державним виконавцем відділу Тріфоновим О.Ю. керуючись вимогами п.5 частини першої статті 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 55897611.

Окрім того, ОСОБА_1 до ВДВС не зверталась, жодних рішень/постанов щодо скасування виконавчого документа не надавала.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, зокрема:

- з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.06.2011 р. в розмірі 13 025,26 грн.

- з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1378 грн.

Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито ВП №55897611.

В ході проведення виконавчих дій, з боржника було стягнуто борг у розмірі 652,52 грн., суму виконавчого збору у розмірі 96,78 грн., та витрати по провадженню у розмірі 269 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07.02.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2017 року скасовано та прийнято постанову. Позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 067 грн.

Заяву про поворот виконання заочного рішення ОСОБА_1 подала на адресу Одеського апеляційного суду 18 жовтня 2022 року, в якій просила:

- здійснити поворот виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2017 року в розмірі суми, яка була стягнута державним виконавцем з боржника ОСОБА_1 ;

- в порядку повороту виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2017 року стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі, котрі були стягнуті державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання скасованого рішення суду.

Також, 07 лютого 2023 року на адресу суду від представника заявника адвоката Мойсеєнка Р. М. надійшла заява про долучення доказів по справі, а саме копії платіжної вимоги №55897611 від 18.10.2022 року. (а.с. 11).

На зазначеній платіжній вимозі відображено печатку банку з відміткою проведено банком 09 листопада 2022 року, тобто в момент звернення до апеляційного суду з заявою про поворот виконання заочного рішення (18 жовтня 2022 року) з ОСОБА_1 за виконавчим провадженням № 55897611 було стягнуто борг у розмірі 652,52 грн., суму виконавчого збору у розмірі 96,78 грн., та витрати по провадженню у розмірі 269 грн.

Суд не приймає як доказ по справі копію платіжної вимоги №55897611 від 18 жовтня 2022 року, оскільки стороною заявника не надано її завіреної банком належним чином копії та не доведено, що відображені в платіжній вимозі кошти дійсно були переведені та сплачені на рахунок стягувача по платіжній вимозі - Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Крім того, орган ВДВС зазначив, що з боржника було стягнуто лише борг у розмірі 652,52 грн., суму виконавчого збору у розмірі 96,78 грн., та витрати по провадженню у розмірі 269 грн. та не зазначено, що ОСОБА_1 сплатила кошти за платіжною вимогою №55897611 від 18.10.2022 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

На підставі ч. 9 ст. 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 10 ст. 444 ЦПК України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Поворот виконання це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Поруч з цим, в частині заявленої вимоги, що стосується стягнення в порядку виконання витрат виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» відноситься до коштів виконавчого провадження (п. 1 ч. 1ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Питання про стягнення з боржника виконавчого збору вирішується відповідною постановою державного виконавця (ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»), а не рішенням суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» до коштів виконавчого провадження належать стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження.

За змістом ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 розділу VІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (з наступними змінами), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Таким чином, стягнуті в процесі виконання судового рішення виконавчі витрати не є тими грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, скасованим в подальшому судом, а є коштами виконавчого провадження, які не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

Подібний за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин у даній справі.

Відтак, оскільки вказані заявником витрати виконавчого провадження не є коштами, які стягувались за заочним рішенням суду, яке наділі було скасовано за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про поворот виконання судового рішення в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що заочне рішення суду, на виконання якого ОСОБА_1 були сплачені грошові кошти у розмірі 652,52 грн., було скасовано та в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви про поворот виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року за № 523/16899/16-ц, провадження № 2/523/1880/17 та стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 652,52 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 444 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року за № 523/16899/16-ц, провадження № 2/523/1880/17 - задовольнити частково.

В порядку повороту виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року, ухваленого у цивільній справі № 523/16899/16-ц, провадження № 2/523/1880/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 652,52 грн.

В задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 про поворот виконання заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року за № 523/16899/16-ц, провадження № 2/523/1880/17 відмовити за недоведеністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя