ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8008/23 Справа № 183/6034/22 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.

суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в м. Дніпро справу що виникла з цивільних правовідносин за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Ерудітус-Агро», за участі третіх осіб, які не заявляли самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Дейнего Світлани Іванівни, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання договорів недійсними, припинення права користування земельними ділянками та усунення перешкод у здійсненні права власності, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_4 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023року, повне рішення складено 30 червня 2023року, головуючий у суді першої інстанції Ковальчук Т.А.,

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2022року ОСОБА_1 подала позов в якому виклала вимоги до фермерського господарства «Ерудітус-Агро»-Фермерське господарство про:

визнання недійсними договору № 441 від 24 травня 2021року, укладеного між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2 та Фермерським господарством про встановлення права користування для сільськогосподарських потреб земельною ділянкою площею 3,9601га кадастровий номер :05:001:0920 Договір № 441 та припинення права користування цією земельною ділянкою з боку Фермерського господарства і скасування рішення приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлани Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58320875 від 25 травня 2021року;

визнання недійсними договору № 439 від 24 травня 2021року, укладеного між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_5 та Фермерським господарством про встановлення права користування для сільськогосподарських потреб земельною ділянкою площею 3,9600га кадастровий номер :05:001:1119 Договір № 439 та припинення права користування цією земельною ділянкою з боку Фермерського господарства і скасування рішення приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлани Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58320599 від 25 травня 2021року;

інша вимога зводилась до усунення перешкод шляхом вилучення у Фермерського господарства з передачею в користування ОСОБА_1 належної їй на праві власності земельної ділянки площею 3,9601га кадастровий номер :05:001:0920 та земельної ділянки площею 3,9600га кадастровий номер :05:001:1119, що розташовані в територіальних межах Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову заявник посилалась на те, що при укладенні спірних договорів представники, які діяли за довіреностями, вийшли за межі наданих їм повноважень так як вони не наділялись правом на укладення договорів про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від імені довірителя взагалі, а тим більше на строк 49 років. Довірені особи не погоджували таких умов з довірителем і не отримали наступного схвалення таких дій.

Також, ОСОБА_1 в позовній заяві вказувала на те, що зміст довіреностей на підставі яких було укладено Договір № 441 та Договір № 439, в частині умов про їх безвідкличний характер та строк дії 75 років і безстроково, зовсім не відповідав волі позивачки, яку введено в оману, також самі Договори містять несправедливі умови по відношенню до власника, котра не отримала за ними належної оплати і позбавлена права розпоряджатися своєю власністю на строк 49років.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023року в позові відмовлено. Суд першої інстанції виходив з тексту оспорених довіреностей в яких йшлося про право представників на укладення будь-яких договорів щодо Спірних земельних ділянок, з чого суд, виснував що представники діяли згідно наданих їм повноважень.

З рішенням суду позивач не погодилась, в апеляційній скарзі її представник адвокат Машошина Альона Олегівна висловила вимогу про скасування рішення та задоволення позовних вимог.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягало в тому, що суд зовсім не дав правової оцінки обставинам якими позивач обґрунтовувала свої вимоги з приводу того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , як сторонам договорів емфітевзису від імені довірительки ОСОБА_1 не належало право укладати саме Договір № 441 та Договір № 439 і позбавляти власника права розпоряджатися її Земельними ділянками строком на 49 років та отримувати плату за користування її власністю. Також поза увагою суду залишилась та обставина, що представники фактично діяли недобросовісно за межами наданих їм повноважень у власних інтересах, які не погоджували договірних умов з довірителем і не отримали наступного схвалення таких дій від ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги також зводились до того, що видача безвідкличних довіреностей щодо земельних ділянок не передбачена чинним законодавством та умова про відсутність права їх скасовувати, а фактично відмова від права в будь-який час скасувати довіреності вказує на їх нікчемність.

Інша вимога апеляційної скарги заявницею зводилась до порушення судом, - який не дав оцінки наданим нею доказам, - норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Фермерське господарство, через свого представника адвоката Шаповалова Павла Вікторовича заперечувало проти апеляційної скарги, представник якого заявляв що обставини якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги не відповідають дійсності, підприємством нараховувалась та сплачувалась позивачу за договорами ефітевзису оплата, та ОСОБА_1 була вільною в укладенні договорів та визначенні їх умов.

В однакових за змістом відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , їх представник адвокат Вишневський А.Є. заперечив вимоги ОСОБА_1 . Обґрунтовував відзиви тим, що ОСОБА_1 у виданій на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 довіреностях уповноважила їх від імені довірителя вчиняти правочини щодо розпорядження вказаними в них земельними ділянками та укладати будь-які договори щодо цієї землі. Також в заперечення вимог позивачки, заявники посилалися на те, що з останньою був здійснений повний розрахунок за Договором № 439 вона отримала 87120,00грн та за Договір № 441 87120,00грн.

У відзиві на апеляційну скаргу приватного нотаріуса Дейнего С.І. також йдеться про те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Згідно відзиву позивачкою не надані докази, які б підтверджували наявність підстав для визнання довіреностей чи договорів недійсними.

Суд апеляційної інстанції заслухавши суддю-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, та пояснення представника третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , адвоката Вишневського А.Є., за відсутності третьої особи приватного нотаріуса, явка якої є необов`язковою, повідомленої про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю від 22 жовтня 2008року належало право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9601га кадастровий номер :05:001:0920, що розташована в територіальних межах Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області /том І а.с.18/.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 15 грудня 2001року, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Агроальянс» в користування товариства передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9600га кадастровий номер :05:001:1119 строком на п`ять років. Договір містить відмітку про реєстрацію у Бузівській сільській раді Магдалинівського району Дніпропетровської області, в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, запис від 25 січня 2001року №267 /том І а.с.16/; та спірна земельна ділянка продовжувала перебувати у фактичному володінні та користуванні у ТОВ «Агроальянс» після закінчення строку дії цього договору, оскільки не вчинялись дії щодо її повернення власнику.

ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 листопада 2013року успадкувала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9600га кадастровий номер :05:001:1119, що розташована в територіальних межах Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області /том І а.с.17/.

Матеріали справи містять Довіреність від 26 серпня 2011року відповідно до умов якої ОСОБА_1 доручила ОСОБА_2 вчиняти від її імені дії щодо земельної ділянки площею 3,9601га кадастровий номер :05:001:0920 зокрема, вчиняти від її імені правочини щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою шляхом укладання договорів міни, передавати земельну ділянку в користування (оренду), та укладати будь-які інші договори щодо цієї земельної ділянки, на її розсуд, проводити розрахунки по укладених договорах.

Ця довіреність видана до її скасування, та зазначено що вона є безвідкличною.

Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Дейнего Світланою Іванівною та зареєстрована в реєстрі за № 1093 /том І а.с.23/.

ОСОБА_2 , діючи на підставі наведеної вище довіреності, від імені позивачки ОСОБА_1 уклав з Фермерським господарством «Ерудітус-Агро» договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 24 травня 2021року, зареєстрований в реєстрі за № 441. За змістом Договору № 441 представник власника передав Фермерському господарству право цільового користування та володіння земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9601га кадастровий номер :05:001:0920, що розташована в територіальних межах Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, на строк 49років за ціною 87120,00грн яка може бути сплачена представнику, - без будь-яких інших витрат за користування цією земельною ділянкою,- з правом перепродажу цього емфітевтичного права та правом переважної купівлі земельної ділянки. Договір підписаний від власника за довіреністю ОСОБА_2 /том ІІ а.с.32-34/.

В іншій Довіреності від 14 березня 2014року йдеться про те, що ОСОБА_1 доручила ОСОБА_7 вчиняти від її імені дії щодо земельної ділянки площею 3,96га кадастровий номер :05:001:1119 зокрема, вчиняти від її імені правочини щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою шляхом укладання договорів міни, передавати земельну ділянку в користування (оренду), та укладати будь-які інші договори щодо цієї земельної ділянки, на її розсуд, проводити розрахунки по укладених договорах.

Ця довіреність видана до її скасування, та зазначено що вона є безвідкличною з правом передоручення повноважень іншим особам.

Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Дейнего Світланою Іванівною та зареєстрована в реєстрі за № 254 /том І а.с.24/.

Також матеріали справи містять Договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 24 травня 2021року, зареєстрований в реєстрі за № 439 за змістом якого ОСОБА_8 , від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, - як зазначено в Договорі, - посвідченої Дейнего С.І., приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу, 24 травня 2021року з однієї сторони та Фермерське господарство «Ерудітус-Агро» уклали договір, за яким представник власника передала Фермерському господарству право цільового користування та володіння земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9600га кадастровий номер :05:001:1119, що розташована в територіальних межах Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, на строк 49років за ціною 87120,00грн яка може бути сплачена представнику, - без будь-яких інших витрат за користування цією земельною ділянкою,- з правом перепродажу цього емфітевтичного права та правом переважної купівлі земельної ділянки. Договір підписаний від власника за довіреністю ОСОБА_9 /додаток до відзиву на апеляційну скаргу Фермерського господарства том ІІІ/.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за договором про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 24 травня 2021року, зареєстрованим в реєстрі за № 439 право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9600га, кадастровий номер :05:001:1119, Бузівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, належної на підставі свідоцтва про право на спадщину від 04 листопада 2013року ОСОБА_1 , перейшло до користувача Фермерського господарства на строк 49 років, дата закінчення 24 травня 2070року /том І а.с.20/, за іншим договором про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 24 травня 2021року, зареєстрованим в реєстрі за № 441 право користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9601га, кадастровий номер :05:001:0920, Бузівська сільська рада Магдалинівського району Дніпропетровської області, належної на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 22 жовтня 2008року ОСОБА_1 , перейшло до користувача Фермерського господарства на строк 49 років, дата закінчення 24 травня 2070року.

Факт отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 20 000,00грн підтверджується розпискою від 26 серпня 2011року, за змістом якої кошти передані в рахунок виконання повіреним своїх обов`язків за договором доручення /том І а.с.158/; факт отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_7 грошової суми в розмірі 27 000,00грн підтверджується розпискою від 14 березня 2014року, за змістом якої кошти передані в рахунок виконання повіреним свої обов`язків за договором доручення /том І а.с.200/.

Кошти за Договором № 439 в розмірі 87120,00грн та за Договором №441 в розмірі 87120,00грн відповідно до Відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору за 2 квартал 2021року були перераховані Фермерським господарством не ОСОБА_1 , - і як пояснив в судовому засіданні представник Фермерського господарства і не заперечував представник ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , адвокат Вишневський А.Є., - зазначені кошти передані в рамках договорів емфітевзису саме представникам позивача, які в свою чергу намагалися передати кошти власнику, однак не змогли цього зробити.

12 серпня 2022року ОСОБА_1 скасувала довіреність від 26 серпня 2011року за реєстровим номером 1093, на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей /том І а.с.27, 28/; також 12 серпня 2022року ОСОБА_1 скасувала довіреність від 14 березня 2014року за реєстровим номером 254, на ім`я ОСОБА_7 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей /том І а.с.29, 30/.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції вважав, що повіреним представникам позивач надала повноваження на укладення будь-яких договорів і ніщо не вказує на їх недійсність. Водночас, суд не навів жодних правових висновків на предмет відповідності вимогам чинного законодавства з приводу умов договорів доручення, строку їх дії і з приводу відмови довірителя від права їх скасування і відкликання.

У даній справі сторони не заперечували обставин щодо наявності довіреностей на представництво позивачки, також відсутній спір щодо змісту таких правочинів.

Перевіривши оскаржуване рішення апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог законодавства щодо законності і обґрунтованості рішення. Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У даній справі позивач стверджувала про наявність перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїми Земельними ділянками, наявність зазначених обставин пов`язувала із тим що вони вибули із володіння та користування поза її волею без законних підстав.

Стаття 391 Цивільного кодексу України проголошує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаної норми права визначальним є саме встановлення обставин про належність позивачу права власності на Земельні ділянки, користування якими становить предмет спору.

В суді підтверджено, що право власності на Земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 22 жовтня 2008року та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 листопада 2013року.

Отже щодо позивачки ОСОБА_1 безспірно підтверджені обставини про належність їй Земельних ділянок та спростована юридична презумція права власності на цю землю інших осіб.

Разом з тим, судом з`ясовано, що 24 травня 2021року право володіння та користування Земельними ділянками на підставі договорів про право користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) передано правокористувачу Фермерському господарству.

За таких умов, за наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про права іншої особи Фермерського господарства на нерухоме майно власник покладаючись на відомості зазначеного реєстру, - не будучи обізнаною з такими договорами, - обґрунтовано стверджувала про існування перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання Земельними ділянками.

Зокрема, ключові аргументи висунуті позивачем з приводу нікчемності положень довіреностей і недійсності самих правочинів судом першої інстанції не розглянуті і не дана оцінка тим обставинам, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги що безумовно вплинуло на права та обов`язки власника.

За конкретних обставин цієї справи, враховуючи ненадання судом першої інстанції оцінки наведеним обставинам, відмова розглядати позовні вимоги власника ОСОБА_1 до фактичного користувача Фермерського господарства не може бути сумісною із принципом верховенства права та вважатися позбавленою свавілля, і не могла задовольнити вимогу передбачену статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішення суду не задовольняє вимогу законності, передбачену в контексті вказаної норми права, в якій ідеться про те, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном та ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд надав надважливе значення тому що в оспорених довіреностях йшлося про право повірених осіб укладати будь-які договори від імені власника, при цьому суд фактично розтлумачив одну з умов довіреності без взаємозв`язку з іншими умовами цього правочину щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме визначення конкретних видів правочинів на розпорядження представниками майном належним власниці.

Та суд не упевнився, що такі правочини за своїм змістом відповідали вимогам закону та були чинними за строком своєї дії, - через значний проміжок часу, - на час укладення Договорів, і суд фактично не перевірив питання щодо добросовісності дій представників і законності їх втручання у право на мирне володіння майном.

Частина перша статті 237 ЦК України визначає, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частина друга та третя статті 238 ЦК України регулюють, що представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє; та представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (частина третя статті 244 ЦК України).

Апеляційний суд зауважує, що хоч правочин (довіреність) що регулювала відносини представництва між ОСОБА_1 та її повіреними ОСОБА_2 і ОСОБА_7 була посвідчена нотаріально, заявниця мала вагомі причини сумніватися в законності цих угод під час її підписання.

Зокрема виходячи із змісту Довіреності від 26 серпня 2011року та Довіреності від 14 березня 2014року ОСОБА_1 доручила ОСОБА_2 та ОСОБА_7 вчиняти від її імені дії щодо земельної ділянки площею 3,9601га кадастровий номер :05:001:0920 та земельної ділянки площею 3,96га кадастровий номер :05:001:1119 зазначено про можливість вчиняти від її імені правочини щодо розпорядження вказаними земельними ділянками, і деталізовано що це може бути здійснено шляхом укладання договорів міни і передачі земельних ділянок в користування (оренду). Та серед правочинів направлених на розпорядження власністю довірителя не йшлося про можливість укладення договорів про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису).

Апеляційний суд вважає, що визначення в оспорених довіреностях про можливість повірених укладати будь-які інші договори щодо зазначених земельних ділянок за наведених умов не охоплювалося повноваженнями на укладення саме договорів про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) на строк 49 років, - відповідні правочини на представництво не були доступними, чіткими та передбачуваними для довірителя і власника.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Водночас, частиною першою статті 247 ЦК України передбачено, що строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

За змістом частини четвертої статті 249 ЦК України, законом може бути встановлено право особи видавати безвідкличні довіреності на певний час. Цю норму слід тлумачити таким чином, що безвідклична довіреність може бути видана виключно у випадках, прямо передбачених законом.

За конкретних обставин цієї справи в однакових за змістом довіреностях йшлося про вчинення дій від імені довірителя щодо чітко визначених земельних ділянок та в них зазначено про їх безвідкличність.

На момент виникнення відносин між сторонами єдиним законом, який прямо передбачав можливість видачі безвідкличної довіреності був Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», та за таких умов довіреності, які складають предмет спору у цій справі і визначені в них умови про їх безвідкличність не відповідають вимогам Цивільного кодексу України.

Згідно частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За доведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо невідповідності вимогам чинного законодавства умов визначених в спірних довіреностях, їх змісту, котрий допускає різне тлумачення і непередбачуваності, з огляду на строк дії, вимоги позивача щодо нікчемності таких правочинів ґрунтуються на положеннях закону.

Заразом, за встановлених умов, суд першої інстанції не перевірив обставин справи в контексті вказаних норм матеріального права та при ухваленні рішення помилкового виходив із того, що відсутні правові підстави для визнання недійсними спірного Договору № 439 та Договору № 441 за якими представники по спливу більше як семи та десяти років від часу видачі довіреностей передали право користування земельними ділянками 3,9601га, кадастровий номер :05:001:0920 та 3,9600га, кадастровий номер :05:001:1119 за договорами емфітевзису, про право на укладення якого відповідно до буквального змісту довіреностей не йшлося, до користувача Фермерського господарства на строк 49 років, дата закінчення 24 травня 2070року.

Та стосовно обставин справи власник землі жодних коштів на виконання зазначених договорів від осіб, - представників на котрих було оформлено довіреності, - не отримала, також своїми діями не виявляла згоду на укладення таких договорів і не вчиняла дій направлених на прийняття виконання за цими договорами.

Наявні в справі розписки про отримання 26 серпня 2011року ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 20 000,00грн та 14 березня 2014року від ОСОБА_7 грошової суми в розмірі 27 000,00грн в рахунок виконання повіреними своїх обов`язків за договором доручення, апеляційний суд не приймає як належний доказ через те, що відповідачем та третіми особами не доведено про які обов`язки повірених йдеться станом на 26 серпня 2011року та 14 березня 2014року, та який стосунок вони мають до спірних правовіносин.

Підставою для визнання оспорених договорів недійсними, суд апеляційної інстанції вбачає в тім, що підписуючи ці договори від імені позивачки, по сплину більш як семи і десяти років від часу коли представників уповноважували на укладення будь-яких правочинів щодо Спірних земельних ділянок і укладаючи не обумовлені в довіреностях договори про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) строком на 49 років, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , діяли не в інтересах ОСОБА_1 , а у своїх власних інтересах, оскільки підтверджено що кошти за Договором № 439 в розмірі 87120,00грн та за Договором № 441 в розмірі 87120,00грн ними отримані від Фермерського господарства в другому кварталі 2021року та довірителю не передані.

За таких обставин при укладенні договорів про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) ОСОБА_2 та ОСОБА_7 діяли як представники від імені власника земельних ділянок недобросовісно, через що порушили вимоги частини третьої статті 238 ЦК України.

Заперечення відповідача та третіх осіб на доводи апеляційної скарги про те, що Фермерським господарством нараховувалась та сплачувалась позивачу за договорами ефітевзису оплата в апеляційному суді не підтверджені, також за наведених вище в постанові умов ОСОБА_1 не була вільною в укладенні договорів та визначенні їх умов, оскільки в довіреностях не уповноважила представників від імені довірителя вчиняти правочини щодо укладення договорів про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) строком на 49 років та розпоряджатися вказаними в них земельними ділянками на такий тривалий строк без будь-якої оплати за користування власністю і умова про право укладати будь-які договори щодо цієї землі, не давала підстав вважати, що представники мали діяти у власних інтересах поза межами наданих повноважень.

Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права та розпорядження своїм майном, з огляду на доведену неправомірність володіння цим майном з боку інших осіб - представників, а також неправомірності володіння з боку Фермерського господарства - передбачене у чинному законодавстві України.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що умови спірних довіреностей про їх безвідкличність та безстроковість не відповідала вимогам ЦК України; видача позивачем довіреностей на право вирішення юридичної долі земельної ділянки на тривалий строк явно не відповідала внутрішній волі позивача, а тому довіреності є нікчемними та не породжували правових наслідків для представників на укладення на їх підставі договорів від імені власника, які є предметом спору в даній справі.

За таких обставин Договір № 441 від 24 травня 2021року укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2 , та фермерським господарством «Ерудітус-Агро» про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та Договір № 439 від 24 травня 2021року укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_5 та фермерським господарством «Ерудітус-Агро» про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) підлягають визнанню недійсними в цілому. Та є підстави вважати, що отримання земельних ділянок кінцевим набувачем Фермерським господарством здійснено з порушенням чинного законодавства та є підстави для того, щоб припинити право користування фермерського господарства «Ерудітус-Агро» земельною ділянкою площею 3,9601га, кадастровий номер :05:001:0920, скасувавши рішення приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлани Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58320875 від 25 травня 2021року та земельною ділянкою площею 3,9600га, кадастровий номер :05:001:1119, скасувавши рішення приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлани Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58320599 від 25 травня 2021року.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) за конкретних обставин цієї справи треба розглядати як таке, що є пов`язаним із позбавленням власника її права володіння на ці ділянки. Та, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивачка як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном шляхом вилучення у фермерського господарства «Ерудітус-Агро» та передання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 3,9601га, в територіальних межах Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області кадастровий номер :05:001:0920 та земельної ділянки площею 3,9600га, в територіальних межах Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області кадастровий номер :05:001:1119.

Передумовою для застосування статті 391 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права; тому судом першої інстанції не було забезпечено справедливий баланс між усіма відповідними конкуруючими приватними інтересами.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції, та задовольнити позов.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, а розмір судового збору при зверненні до суду першої інстанції складав 1984,80грн, до апеляційного суду з апеляційною скаргою складав 2977,20грн, то з Фермерського господарства на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 4962,00грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2023року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до фермерського господарства «Ерудітус-Агро» про визнання договорів недійсними, припинення права користування земельними ділянками та усунення перешкод у здійсненні права власності задовольнити.

Визнати недійсним договір № 441 від 24 травня 2021року укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2 , та фермерським господарством «Ерудітус-Агро» про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Припинити право користування фермерського господарства «Ерудітус-Агро» земельною ділянкою площею 3,9601га, в територіальних межах Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області кадастровий номер :05:001:0920, скасувавши рішення приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлани Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58320875 від 25 травня 2021року.

Визнати недійсним договір № 439 від 24 травня 2021року укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_5 та фермерським господарством «Ерудітус-Агро» про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Припинити право користування фермерського господарства «Ерудітус-Агро» земельною ділянкою площею 3,9600га, в територіальних межах Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області кадастровий номер :05:001:1119, скасувавши рішення приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего Світлани Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58320599 від 25 травня 2021року.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження майном шляхом вилучення у фермерського господарства «Ерудітус-Агро» та передання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 3,9601га, в територіальних межах Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області кадастровий номер :05:001:0920 та земельної ділянки площею 3,9600га, в територіальних межах Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області кадастровий номер :05:001:1119.

Стягнути з фермерського господарства «Ерудітус-Агро» на користь ОСОБА_1 судовий збір в загальному розмірі 4926(чотири тисячі дев`ятсот двадцять шість),00грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2023року.

Судді: