ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 646/8227/21

провадження № 22-ц/8181/1414/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Тичкової О.Ю.,

суддів Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 червня 2023 року постановлену у складі судді Сіренко Ю.О.,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк», в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.07.2011 року у розмірі 11498,60 грн. станом на 01.11.2021 року; стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.05.2023 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення - залишено без руху через те, що позивачем в позовній заяві була зазначена неповна адреса проживання (реєстрації) відповідача: АДРЕСА_1 , однак згідно анкети-заяви про приєднання к умовам та правилам надання банківських послуг 1) місце реєстрації Хорошевського зазначено: АДРЕСА_2 , вказана анкета підписана працівником банку та Хорошевським.Також, позивачем не були зазначені номери засобів зв`язку ОСОБА_1 . Надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.06.2023 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та виселення з квартири - визнано неподаною та повернути позивачу

Ухвала мотивована тим, що позивачем недоліки поданої заяви не усунуті у відповідності до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.05.2023

Не погодившись з ухвалою суду АТКБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на виконання вимог ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.05.2023 Позивач зазначив адресу Відповідача відповідно до копії його паспорта. Позивач повідомив, що не має можливості зазначити нову адресу Відповідача, оскільки, отримання Позивачем вищезгаданої інформації ускладнюється тим, що персональні дані є інформацією з обмеженим доступом.

Апелянт зауважив, що відповідно до інформаційної довідки з реєстру територіальної Громади м.Харкова Відповідач за зазначеною адресою не зареєстрований та оскільки отримана судом інформація не містить відомостей щодо теперішнього місця реєстрації Відповідача, то місце проживання або перебування Відповідача невідоме і при визначенні підсудності даного спору, суд повинен керуватись ч.9. ст. 28 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, а саме позивачем в позовній заяві була зазначена неповна адреса проживання (реєстрації) відповідач та не були зазначені номери засобів зв`язку ОСОБА_1 .

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, вважає його помилковим та передчасним.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи в грудні 2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк», в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.07.2011 року у розмірі 11498,60 грн. станом на 01.11.2021 року; стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.05.2023 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення - залишено без руху

На виконання вищевказаної ухвали, позивачем направлено заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи подаються за зареєстрованим місцем проживання чи перебування цієї особи.

Згідно ч.ч. 9, 10 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Оскільки відповідно до вимог ч.ч. 9, 10 ст. 28 ЦПК України позивачем було зазначено останнє відоме місце проживання відповідача, суд дійшов помилково висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-369, 371, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» -задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 червня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2023 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Ю.М.Мальований

Н.П.Пилипчук