Справа № 203/1755/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

за участю представника позивача - Макаренка О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення франшизи, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 03.09.2022 року в м.Дніпрі сталась ДТП за участю автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем Skoda Oktavia, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.10.2022 року у справі №203/3485/22, яка набрала законної сили 18.10.2022 року, за фактом даної ДТП ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АТ1362072, якою позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 2655 грн. 29 коп., за виключенням передбаченої договором франшизи в розмірі 2600 грн. Посилаючись на те, що розмір франшизи відповідачем до теперішнього часу не сплачено, позивач просив суд стягнути з останнього вказаний розмір франшизи в сумі 2600 грн., а також у відповідності до ст.625 ЦПК України інфляційні витрати в сумі 76 грн. 22 коп. та три відсотки річних в сумі 35 грн. 90 коп., всього стягнувши з відповідача 2712 грн. 12 коп.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.04.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був обізнаний про наявність в провадженні суду розглядаємої цивільної справи, про що свідчать його заява від 17.04.2023 року та заява його представника адвоката Москаленко Н.І. про відкладення розгляду справи для ознайомлення із матеріалами.

Поряд з цим, з моменту подачі вказаних заяв та станом на 02.08.2023 року, ані відповідач, ані його представник, до суду не з`являлись, з матеріалами справи не знайомились, відзиву на позов не надали та будь-яких інших клопотань по справі не заявляли.

Третя особа, явку свого представника за викликами також не забезпечила, про причини неявки не повідомила, пояснень по суті справи не надала

За вказаних обставин, а також враховуючи належне повідомлення відповідача та третьої особи, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про отримання судових повісток останніми, суд у відповідності до положень ст.223 ЦПК України визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за фактичної явки учасників, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши представника позивача, перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, п.12.1 ст.12 зазначеного вище Закону встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.6 ст.36 Закону України №1961-IV визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно зі ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала .

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Під час розгляду справи встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03.09.2022 року в м.Дніпрі сталась ДТП за участю автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобілем Skoda Oktavia, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, який є власником вказаного транспортного засобу.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.10.2022 року у справі №203/3485/22, яка набрала законної сили 18.10.2022 року, за фактом ДТП ОСОБА_2 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу №АТ1362072, якою позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 2655 грн. 29 коп., за виключенням передбаченої договором франшизи в розмірі 2600 грн., яка відповідачем позивачу до теперішнього часу не відшкодована.

За вказаних обставин та наведених вище положень ЦК України та Закону України №1961-IV, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 2600 грн.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 3 ст.510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) вказала, що приписи ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

За вказаних обставин, враховуючи правову природу спірних правовідносин, обов`язок відповідача відповідно до п.12.1 ст.12, п.36.6 ст.36 Закону України №1961-IV відшкодувати позивачу встановлену договором про страхування франшизу, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України.

При цьому, суд враховує, що обов`язок відшкодувати розмір франшизи у відповідача виник з момент набрання законної сили постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.10.2022 року у справі №203/3485/22, тобто з 18.10.2022 року.

Також суд погоджується із розрахунком інфляційних витрат та трьох відсотків річних, що долучений в додатках до позовної заяви.

3 урахуванням наведеного, оскільки сума франшизи в розмірі 2600 грн. в добровільному порядку відповідачем відшкодована не була, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь позивача у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України інфляційних витрат в сумі 76 грн. 22 коп. та трьох відсотків річних в сумі 35 грн. 90 коп.

Таким чином, всього з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 2712 грн. 12 коп., з яких: франшиза в сумі 2600 грн., інфляційні витрати в сумі 76 грн. 22 коп., три відсотки річних в сумі 35 грн. 90 коп.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на правову допомогу судом не вирішується, в зв`язку із зробленою представником позивача заявою в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України про надання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,625,988,990,1166,1188,1194 ЦК України, ст.ст.6,12,22,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення франшизи, інфляційних витрат та трьох відсотків річних задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) суму франшизи в розмірі 2600 грн., інфляційні витрати в сумі 76 грн. 22 коп., три відсотки річних в сумі 35 грн. 90 коп., а всього 2712 грн. 12 коп., а також судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 серпня 2023 року.

Суддя С.Ю.Казак