Провадження №2/760/9781/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м.Києва Козленко Г.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину квартири, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом, згідно з яким, враховуючи нову редакцію позовної заяви, просив суд: визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на частину квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач є сином та єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є частина квартири АДРЕСА_1 .

У зв`язку з зазначеним, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ротач І.І., яким 04.02.2021 було заведено спадкову справу № 2/2021, номер у спадковому реєстрі 67157472.

Разом з тим, оскільки встановити місцезнаходження правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно позивачу не вдалося, останній звернувся до суду з вказаним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на майно, що належало померлому ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 13.09.2021 позовну заяву було залишено без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 18.10.2021 було відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити без повідомлення сторін, а також витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ротач І.І. належним чином завірені матеріали спадкової справи № 2/2021, номер у спадковому реєстрі 67157472, заведеної 04.02.2021.

17.11.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він просив ухвалити рішення суду згідно вимог чинного законодавства та слухати справу за відсутністю представника Київської міської ради. При цьому, відповідач у своєму відзиві зауважив, що в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на належне йому майно.

17.11.2021 до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову, в яких остання просила позов задовольнити, посилаючись на те, що свідоцтво про власності на житло, видане відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації 07.06.1993 та зареєстроване в КМ БТІ 22.06.1993 за № НОМЕР_2, втрачене.

13.12.2021 від приватного нотаріуса Ротач І.І. на адресу суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 2/2021 відносно ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.12.2021 до суду надійшло клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи копії постанови приватного нотаріуса від 07.12.2021 про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є рідним сином та єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з копією спадкової справи № 2/2021, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ротач І.І. щодо майна померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було подано заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 .

Згідно з довідкою приватного нотаріуса про склад спадкоємців від 02.09.2021 спадкоємцем за законом після смерті померлого ОСОБА_4 є його син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проте, постановою приватного нотаріуса Ротач І.І. від 07.12.2021 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

При цьому, відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця на спадкове майно приватний нотаріус у виданій ним постанові зазначив, що ОСОБА_1 не було подано документ, що посвідчує право власності спадкодавця на частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, як вбачається з інформаційної довідки, що видана КП БТІ 26.05.2021, ОСОБА_4 є власником частини квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.06.1993 відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації, зареєстрованого в Бюро 22.06.1993 за реєстровим № НОМЕР_2.

Інша частина квартири належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого 9-ою Київською державною нотаріальною конторою 30.11.2007, № 4-2667 та зареєстрованого в Бюро 24.12.2007 за реєстровим № НОМЕР_2.

Як вбачається зі змісту вказаного договору, 30.11.2007 ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 належну їй частини квартири АДРЕСА_1 . Державному нотаріусу було пред`явлено свідоцтво про право власності на житло, видане відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації 07.06.1993, зареєстроване в КМ БТІ 22.06.1993 за реєстровим № НОМЕР_2.

Також, 06.07.2021 приватний нотаріус, керуючись ст.ст. 5, 46 Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, звернувся до Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з листом за № 116/02-14 щодо видачі позивачу дубліката свідоцтва про право власності.

Водночас, 16.07.2021 Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації було надано відповідь-відмову на лист нотаріуса, в якому зазначено наступне: «у разі втрати свідоцтва про право власності за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат. Зважаючи на те, що згідно з доданими при подачі листа копій свідоцтв про смерть, обидва співвласники житла померли, видати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру за вказаною адресою неможливо».

Звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на неможливість відновити втрачений правовстановлюючий документ для оформлення спадщини в позасудовому порядку.

Так, стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті батька є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування. Цей принцип, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73).

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30.05.2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції майном визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі Стретч проти Сполученого Королівства (пункт 32). Законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі Копецький проти Словаччини (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлене належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям майно в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Таким чином, з огляду на вищенаведені положення законодавства, а також враховуючи відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру та неможливість отримання його дубліката, суд приходить до висновку про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування у встановленому порядку, тобто шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, а тому єдиним способом захисту прав позивача в даному випадку є визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 289, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину квартири - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) право власності в порядку спадкування за законом на частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Козленко