Справа № 333/6585/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Лященко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із скаргою на бездіяльність державного виконавця, за якою просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в провадженні якого перебувало виконавче провадження № 67078215, яка полягає у невжитті заходів щодо зняття арешту з належних боржнику, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), рахунків в установах банків, який було накладено постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 07.10.2021 року ; зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вжити заходів, а саме - провести виконавчі дії по зняттю арешту з належних боржнику, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), рахунків в установах банків, який було накладено постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 07.10.2021 року.

В обгрунтування скарги зазначає, що 07.10.2021 року головним державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 67078215) на підставі виконавчого листа № 333/5608/20 від 07.10.2021 року, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 22613,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.

У межах вказаного вище виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, що підтверджується постановою про арешт коштів боржника від 07.10.2021 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 стягував ОСОБА_2 помер.

У зв`язку із вказаним вище, державним виконавцем були винесені наступні процесуальні рішення: постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.09.2022 року (у мотивувальній частині постанови державний виконавець помилково зазначив, що помер боржник, а не стягувач); постанова про скасування процесуального документу від 26.09.2022 року; постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.09.2022 року (у мотивувальній частині постанови державний виконавець знову помилково зазначив, що помер боржник, а не стягувач); постанова про виправлення помилки у процесуальному документі від 23.05.2023 року, якою було внесено виправлення до постанови про закінчення виконавчого провадження (замість «боржник помер» вказано «стягувач помер»).

Однак, після закриття вказаного вище виконавчого провадження, нескасованим (незнятим) залишився арешт банківських рахунків боржника.

З метою досудового врегулювання даного питання, заявник звертався до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту, однак листом від 20.06.2023 року його було повідомлено, що арешт може бути знятий тільки за рішенням суду.

Так, у випадку наявності арешту на рахунки боржника, який не було знято під час закінчення виконавчого провадження у виконавчої служби відсутнє право на скасування відповідної постанови, а у випадку якщо не встановлено порушення порядку накладення арешту у керівника відповідного відділу виконавчої служби також відсутнє відповідне право. Єдиною можливістю, визначеної законодавцем, щодо зняття арешту є відповідне рішення суду, на підставі якого арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня.

Оскільки заявником (боржником) оскаржується бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з його грошових коштів на банківських рахунках, така скарга може бути подана в будь-який час з огляду на триваючий характер порушення прав боржника.

Заявник у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі та його представника, вказав, що вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заінтересована особа письмових пояснень щодо скарги не подала, в судове засідання не з`явились, надала клопотання про розгляд скарги за її відсутності на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 129-1 Конституції України та у відповідності до ст. 18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, 07.10.2021 року головним державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 67078215) на підставі виконавчого листа № 333/5608/20 від 07.10.2021 року, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 22613,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.

У межах вказаного вище виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, що підтверджується постановою про арешт коштів боржника від 07.10.2021 року.

22.08.2022року стягував ОСОБА_2 помер, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 23.05.2023.

У зв`язку із вказаним вище, державним виконавцем були винесені наступні процесуальні рішення: постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.09.2022 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»; постанова про скасування процесуального документу від 26.09.2022 року; постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.09.2022 року; постанова про виправлення помилки у процесуальному документі від 23.05.2023 року, якою було внесено виправлення до постанови про закінчення виконавчого провадження (замість «боржник помер» вказано «стягувач помер»).

Так, згідно п. . 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Таким чином, виконавче провадження ВП №67078215 було закінчене у зв`язку зі смертю стягувача.

Разом з тим, за ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Як встановлено вище, за постановою про арешт коштів боржника від 07.10.2021р. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 , а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Разом з тим, у постанові про закінчення виконавчого провадження не зазначено про зняття арешту з коштів боржника, як то передбачено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на те, що ВДВС не надано доказів того, що у зв`язку із закінченням виконавчого провадження було знято арешт із грошових коштів, що знаходяться на картковому рахунку боржника, слід вимогу заявника в цій частині задовольнити, зобов`язати виконавчу службу зняти арешт із грошових коштів та визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо невиконання ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно зняття арешту, накладеного на кошти боржника.

За приписами ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту, можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості що узгоджується також зі статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, народних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 2, 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України).

Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Україною ратифіковано 17.07.1997, а, отже, з цього моменту застосування її положень та практики ЄСПЛ є пріоритетним завданням адаптації національного законодавства України, в тому числі шляхом здійснення правосуддя керуючись цими міжнародними актами.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин та на підставі наведених вище норм закону слід скаргу задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 447, 450-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця -задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в провадженні якого перебувало виконавче провадження № 67078215, яка полягає у невжитті заходів щодо зняття арешту з належних боржнику, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), рахунків в установах банків, який було накладено постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 07.10.2021 року.

Зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вжити заходи, а саме - провести виконавчі дії по зняттю арешту з належних боржнику, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), рахунків в установах банків, який було накладено постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 07.10.2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: Ю.В. Ковальова