Справа № 754/7280/23
№ 2/183/3790/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:

- зменшення розміру аліментів, починаючи з 18 серпня 2020 року з частки, стягнуті за судовим наказом Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі № 428/6683/20 від 09 вересня 2020 року на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 до 1/6 частки з усіх видів заробітку позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, -

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2023 року позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з вищевказаним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року справу направлено за підсудністю до Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. 12 липня 2023 року справу отримано судом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив те, що 09 вересня 2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2020 року і до повноліття дитини. Однак, 16 січня 2015 року Київським районним судом м. Одеси у справі № 520/14831/14-ц ухвалено заочне рішення про задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх доходів ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний вік дитини, починаючи з 05 листопада 2014 року, до настання повноліття дитини. Позивач вказує, що на час звернення до Сєвєродонецького міського суду Луганської області відповідач вчинила протиправні дії, не повідомивши про наявність на утриманні позивача іншої дитини. Також, відповідачем не повідомлено, що за заявою позивача на керівника підприємства КП «Житлосервіс «Світанок» в добровільному порядку стягуються аліменти в розмірі 17,5 % з усіх видів заробітку.

Ухвалою судді від 14 липня 2023 року відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Окрім іншого, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов.

З огляду на зареєстроване місце проживання відповідача на тимчасово окупованій території України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України на веб-порталі «Судова влада України» опубліковано відповідне оголошення про розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, а тому відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи. Станом на 01 вересня 2023 року відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_6 , батьком якої вказано ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_1 /а.с.8/.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/14831/14-ц від 16 січня 2015 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх доходів ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний вік дитини, починаючи з 05 листопада 2014 року, до настання повноліття дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьком якого вказано ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 /а.с.9/.

09 вересня 2020 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області ухвалено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З огляду на викладене, вбачається наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу розміру аліментів на утримання дітей.

Вирішуючи позов, суд виходить з такого.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач фактично послався на те, що у зв`язку з тим, що на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, в той час, як ч. 5 ст. 183 СК України передбачає розмір стягнення на двох дітей однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів і відповідач під час звернення з заявою про видачу судового наказу не повідомила про наявність на утриманні позивача іншої малолітньої дитини.

Водночас, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частинами 1 та 2 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, які існували на момент постановлення судового рішення у формі наказу про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Посилання позивача, як на підставу позову, на те, що ч. 5 ст. 183 СК України визначено розмір аліментів на двох дітей 1/3 частина від заробітку (доходу) платника аліментів суд не приймає до уваги з огляду на те, що даною статтею не визначено законодавчо встановлений розмір аліментів у частці від заробітку на одну, чи більше дітей, а встановлено обставини, за дотримання яких у того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина виникає право звернутися до суду в наказному, а не в позовному провадженні та яке передбачає прискорену процедуру розгляду питання щодо стягнення аліментів.

Саме лише посилання на той факт, що відповідачем при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу не повідомлено обставин наявності на утриманні позивача іншої дитини, добровільної сплати позивачем аліментів не є підставою для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, оскільки такі обставини можуть бути підставами для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами. Крім того, жодних належних та допустимих доказів добровільної сплати позивачем аліментів суду не подано.

За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України та відмові позивачу у позові судові витрати у справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 01 вересня 2023 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Д. О. Парфьонов