ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м.Суми

Справа №583/1559/23

Номер провадження 22-ц/816/1215/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2023 року, в складі судді Ільченко В.М., ухвалене у м. Охтирка, повний текст якого складено 06 червня 2023 року,

в с т а н о в и в:

31 березня 2023 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням рішення Постійно діючого третейського суду при «Асіціації українських банків» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.12.2006 між ЗАТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №750/4-4376, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 22658 Євро зі сплатою 10,5% річних за користування кредитними коштами. Однак, відповідач тривалий час порушував умови кредитного договору та не виконував покладені на нього зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим 29.11.2010 року Постійно діючий Третейський суд при «Асоціації українських банків» ухвалив рішення по справі №1636/10, яким позовні вимоги АТ «УКРСОЦБАНК» були задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСОЦБАНК» заборгованість за кредитним договором у сумі 194354,99 грн та витрати по оплаті третейського збору в розмірі 2343,55 грн.

Проте, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1636/10 залишається невиконаним, тому просить стягнути з відповідача на користь АТ «СЕНС БАНК» за період з 23.12.2019 по 21.12.2022 відповідно до ст. 625 ЦК України 109079 грн, з них: 3% річних 17491,95 грн, інфляційні витрати 91587,85 грн, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2684,00 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не дослідив у повному обсязі наявні докази по справі та дійшов передчасного висновку про відмову АТ «Сенс Банк» у задоволенні позову через наявність рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.03.2018 року у справі № 583/1072/16-ц та ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2019 року у справі № 583/4453/19, які не стосуються розгляду цієї цивільної справи через різний предмет позову. Предметом розгляду у справі, що переглядається є стягнення простроченої заборгованості, що виникла у ОСОБА_1 внаслідок невиконання рішення Постійно діючого третейського суду при «Асоціації українських банків» по справі № 1636/10, а саме: 3% річних та інфляційних втрат. Зазначає, що вищевказане третейське рішення не скасовано і АТ «СЕНС БАНК» довів невиконання вищевказаного рішення відповідачем, належним чином оформленим розрахунком заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Шевченко Р.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що підстав для задоволення позову немає, оскільки позовні вимоги необґрунтовані, недоведені належними, достатніми і допустимими доказами.

У відповіді на відзив АТ «СЕНС БАНК» наводить своє спростування доводів представника відповідача і просить апеляційну скаргу задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 109079 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №750/4-4376, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 23720 Євро зі сплатою 10,5% річних.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 29.11.2010 Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків винесено рішення по справі №1636/10, яким позовні вимоги АТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача заборгованість по договору кредиту в сумі 194354,99 грн та третейський збір у сумі 2343,55 грн. 23.05.2011 Дніпровський районний суд м. Києва постановив ухвалу у справі №6-1593/11, якою задовольнив заяву про видачу виконавчого документу та видав АТ «УКРСОЦБАНК» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.11.2010 по справі №1636/10. Проте відповідач рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не виконує.

При цьому, копія рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.11.2010 у справі №1636/10 та копія ухвали суду щодо видачі виконавчого листа на примусове виконання вказаного рішення, на які посилається позивач, суду не надані.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надана копія ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 23.05.2011 №6-1593/11, без відмітки про набрання нею законної сили, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.11.2010 по справі №1636/10.

Також позивачем надано розрахунок вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 від 21.12.2006, відповідно до якого за період з 23.12.2019 по 22.12.2022 3% річних складає 17491,95 грн, а інфляційні витрати 91587,85 грн., всього заборгованість складає 109079,80 грн.

Відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.03.2018 №583/1072/16-ц, яке набрало законної сили 20.04.2018, залишено без задоволення позовні вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 від 21.12.2006, яка станом на 17.02.2016 склала 40544,69 Євро, що становила за курсом НБУ станом на 17.02.2,81 грн, оскільки на час звернення позивача до суду строк позовної давності як щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, так і до вимог про стягнення відсотків та пені сплинув.

Відповідно до ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.20219 №583/4453/19, яка набрала законної сили 02.01.2020, закрито провадження по справі за позовом АТ «АЛЬФА-БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 від 21.12.2006 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в зв`язку з набранням законної сили рішенням суду, ухваленим з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру боржників від 02.06.2023 інформація в цьому реєстрі щодо ОСОБА_1 відсутня.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт існування заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 від 21.12.2006, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У справі, що переглядається позивач посилався на те, що 29.11.2010 Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків винесено рішення по справі №1636/10, яким позовні вимоги АТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №750/4-4376 задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача заборгованість по договору кредиту в сумі 194354,99 грн та третейський збір у сумі 2343,55 грн. 23.05.2011 Дніпровський районний суд м. Києва постановив ухвалу у справі №6-1593/11, якою задовольнив заяву про видачу виконавчого документу та видав АТ «УКРСОЦБАНК» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.11.2010 по справі №1636/10. Проте відповідач рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не виконує.

Таким чином, позивач звернувся з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних витрат у зв`язку з невиконанням належним чином зазначеного рішення про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту існування заборгованості внаслідок невиконання рішення Постійно діючого третейського суду при «Асоціації українських банків», оскільки позивачем до позову було додано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23.05.2011 №6-1593/11, зі змісту якої вбачається, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.11.2010 по справі №1636/10 існує та не скасовано.

Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за період з 23.12.2019 року по 21.12.2022 рік, що наданий АТ «СЕНС БАНК», підтверджує наявність заборгованості ОСОБА_1 . Крім того, сам боржник не оспорював розрахунку заборгованості, не надав до суду свій контр-розрахунок та не надав відомостей про виконання Рішення Постійно діючого третейського суду при «Асоціації українських банків» від 29.11.2010 року.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.03.2018 року № 583/1072/16-ц та ухвала Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.12.2019 року № 583/4453/19, надані відповідачем, не мають значення для вирішення цієї цивільної справи через різні предмети позову. Також, судом першої інстанції не було враховано, що наявність рішення про відмову в задоволенні позову з підстави пропущення позовної давності, не припиняє зобов`язання боржника перед кредитором.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

В позовній заяві позивачем надано розрахунок вимог банку відповідно до ст.625 ЦК України у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 заборгованості, відповідно до якого за період з 23.12.2019 по 22.12.2022 3% річних складає 17491,95 грн, а інфляційні витрати 91587,85 грн., а всього заборгованість складає 109079,80 грн.

Проте, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Таким чином, підстав для нарахування 3% річних та інфляційних витрат після 24 лютого 2022 року немає і стягненню підлягають ці нарахування за період з 23.12.2019 року по 23.02.2022 року.

Розмір 3 % річних від простроченої заборгованості за основним кредитом і процентами обраховується за формулою: сума заборгованості помножено на 3 % річних розділити на 365 днів (у році) помножити на кількість днів прострочення.

Сума трьох процентів річних за прострочення виконання рішення Постійно діючого третейського суду при «Асіціації українських банків» підлягає стягненню з відповідача у розмірі 12683,66 грн, виходячи з наступного розрахунку: 194354,99 грн х 3% / 365 днів х 794 днів прострочки = 12683,66 грн.

Задоволенню підлягає і вимога про нарахування на суму основної заборгованості індексу інфляції, оскільки відповідачем не виконано рішення, яким стягнуто заборгованість в гривнях, тобто валютою заборгованості стала національна валюта України - гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість є правомірним.

Інфляційні витрати підлягають стягненню у розмірі 36040,13 грн за період з 23.12.2019 року по 23.02.2022 року.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» відповідно до ст. 625 ЦК України 48723,79 грн, з них: 3% річних 12683,66 грн, інфляційні витрати 36040,13 грн.

Окрім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовну заяву та апеляційну скаргу задоволено на 44,7%, з відповідача на користь позивача підлягає компенсації судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1199 грн 75 коп. та за апеляційний перегляд справи в розмірі 1799 грн 62 коп.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2023 року та прийняти постанову.

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) 48723 гривні 79 копійок, з них: 3% річних 12683 гривні 66 копійок, інфляційні витрати 36040 гривень 13 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) компенсацію судового збору в розмірі 1199 гривень 75 копійок за розгляд справи судом першої інстанції та 1799 гривень 62 копійки за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина