Справа № 185/3085/23
Провадження № 2/185/1596/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 вересня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні у м. Павлограді цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Павлоградської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачі у квартирі не проживають з 2017 року, за користування житлом не сплачують, мають великий борг за комунальні послуги. Квартира перебуває у комунальній власності міста.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, судом прийняті заходи для повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є головою ОСББ у вказаному будинку. Відповідачі з 2017 року квартирою не користуються, мають великі борги за комунальні послуги, де вони перебувають не відомо.
Судом ухвалено розглянути справу у заочному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити за таких підстав.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
В судовому засіданні встановлено наступне.
Згідно довідки відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради від 30.08.2022. № 106/ж будинок АДРЕСА_2 не приватизована і перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Павлограда.
Дана квартира була надана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала в даній квартирі згідно по квартирної картки.
На даний час, згідно довідки про реєстрацію та склад сім`ї від 30.08.2022р. №1489 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована три особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 05.11.1985, що також підтверджується копією по квартирної картки; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 29.05.1995, що також підтверджується копією по квартирної картки; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 12.03.2002, що також підтверджується копією по квартирної картки.
Однак, зазначені особи не проживають в житловому приміщенні з 2017 року без поважних причин, про що складено Акт від 06.02.2023 р. про не проживання осіб в квартирі АДРЕСА_1 , який затверджено Головою ОСББ «Гагаріна 4» Павленко Ольгою Олександрівною.
Факт не проживання за місцем реєстрації відповідачів підтверджується вказаним актом та поясненнями свідка в судовому засіданні.
Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, і взагалі квартирою не цікавляться. Квартира стоїть зачинена багато років, місце знаходження та проживання осіб не відоме.
Відповідно до ст.15 Житлового кодексу України, виконавчі комітети міських рад у межах і в порядку, встановлених законодавством здійснюють управління житловим фондом місцевих рад і забезпечують його схоронність та правильну експлуатацію.
Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач відповідачам не чинив. Відповідачі не зверталися до виконавчого комітету, як власника житлового фонду, та не повідомляли про причини відсутності у спірному житловому приміщенні понад встановлені строки.
Згідно з ч. 1 ст.68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 78 Житлового кодексу України, передбачено, що тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Якщо в жилому приміщенні не залишились проживати члени сім`ї наймача, він зобов`язаний забезпечити належне утримання приміщення. Наймач вправі здати жиле приміщення в піднайом або поселити в нього тимчасово жильців на умовах і в порядку, передбачених статтями 91-99 цього Кодексу.
Згідно зі ст.71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем.
Відповідно до «Узагальнення судової практики справ про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням» тимчасова відсутність повинна нести безперервний характер. Якщо особа повертається на місце проживання, вважається, що переривається і строк тимчасової відсутності. Разом з зим, обставиною, яка перериває шестимісячний строк, не може вважатися епізодичні появи особи не з метою постійного проживання, а з метою лише утримати за собою житло.
Всупереч зазначеним нормам житлового законодавства відповідачі до виконавчого комітету Павлоградської міської ради як наймодавця спірного житлового приміщення не зверталися, не ставили питання перед виконавчим комітетом Павлоградської міської ради щодо продовження піврічного строку тимчасової відсутності наймача та членів його сім`ї, не зазначали жодної поважної причини відсутності у зазначеній квартирі.
Тобто, відповідач не має жодної поважної причини відсутності у спірному житловому приміщенні.
Статтею 71 ЖК УРСР передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин.
Також ст.72 ЖК Української РСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Відповідно до «Узагальнення судової практики справ про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням» крім даних встановлених на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, пояснень свідків, серед допустимих письмових доказів слід відокремити належним чином завірений акт про не проживання особи за місцем реєстрації протягом певного періоду часу.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , мають бути визнані такими особами, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою відсутністю за місцем реєстрації - з 2017 року, крім того, дані особи не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового приміщення, тобто, зазначені особи 6 років не проживають у спірному житловому приміщенні та не виявляють цікавості щодо нього.
Згідно ст.141 ЦПК України позивач поніс витрати у розмірі сплаченого судового збору, а саме, 2684 грн., які слід стягнути з відповідачів по справі.
Керуючись ст.76,81, 263, 259, 289 ЦПК України, суд
Позов Виконавчого комітету Павлоградської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими особами, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Павлоградської міської ради витрати на судовий збір в сумі 894.66 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Павлоградської міської ради витрати на судовий збір в сумі 894.66 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Павлоградської міської ради витрати на судовий збір в сумі 894.66 гривень.
Рішення суду відповідно до положень ст. 289 ЦПК України набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін