справа № 243/2161/23
провадження № 2/243/1051/2023
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

при секретареві Бочарової М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, діючи з використанням власних технічних засобів, поза межами приміщення суду на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022, цивільну справу за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління національної поліції в Донецькій області про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка була зарахована на навчання до Донецького державного університету внутрішніх справ МВС України та відповідно до вимог Закону України «Про вищу освіту», статей 63,67 Закону України «Про національну поліцію» між позивачем, Головним управлінням національної поліції у Донецькій області та відповідачкою було укладено контракт про здобуття освіти у ДДУВС від 01.09.2020 року № 785/2020. Наказом ректора від 13.06.2022 № 235 о/с рядового поліції ОСОБА_1 було відраховано зі складу курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України. На адресу відповідачки 02.02.2023 було направлене повідомлення про зобов`язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення витрати, пов`язані з її утриманням у ДДУВС. Зазначене повідомлення відповідачка отримала, про що позивач отримав рекомендоване поштове повідомлення про отримання документів, проте, станом на момент подачі позову витрати не відшкодовані.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду від 14.06.2023 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

У судове засідання сторони не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача надала суду клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч. 1 ст.255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Разом із цим за приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державноприватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади. Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

З доводів позовної заяви та наданих на їх підтвердження доказів встановлено, що на момент укладання контракту про здобуття освіти у ДДУВС від 01.09.2020 року № 785/2020 та до моменту відрахування зі складу курсантів та звільнення зі служби в Національній поліції України, ОСОБА_1 мала статус рядового поліції.

Вказані правовідносини підпадають під дію спеціальних норма законодавства, якими регулюється діяльність працівників поліції, зокрема, Законом України «Про національну поліцію України».

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. За приписами частин 2,4,5статті 74Закону України «Про національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається. Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4частини 1 статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене вбачається висновок, що на курсантів вищих навчальних закладів МВС України поширювалися права та обов`язки, гарантії правового і соціального захисту, а також відповідальність працівників поліції.

Служба відповідача є публічною, у зв`язку із чим справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16.

Таким чином, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, у межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає можливим клопотання представника відповідача задовольнити та закрити провадження у цивільній справі за позовною заявою Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління національної поліції в Донецькій області про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління національної поліції в Донецькій області про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі - закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення з даним позовом до суду у порядку КАС України .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков