Справа № 277/474/23
Номер рядка звіту 63
РІШЕННЯ

іменем України

"29" серпня 2023 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

розглянувши, відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить виселити ОСОБА_2 з будинку за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно заповіту вона отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок в АДРЕСА_1 . В даному будинку проживає ОСОБА_2 , який відмовляється виселятись з даного будинку, хоча проживає незаконно та самоправно зайняв дане житло. ОСОБА_2 має своє житло в с. Красногірка Ємільчинського району, а саме будинок його батьків.

Вона зверталась до відділення поліції, з метою виселити ОСОБА_2 з вказаного будинку, однак дільничий надав довідку, в якій вказав що їй потрібно звертатись з відповідною заявою до суду.

Представник позивача-адвокат Блінов В.В. в підготовче судове засідання не з`явися, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_3 - староста Кулішівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Житомирської області в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що ОСОБА_2 проживає без реєстрації в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Ніяких правовстановлюючих документів на вказаний будинок у нього немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Відповідно до ксерокопії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 8).

Згідно ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.10.2020 року ОСОБА_1 є спадкоємицею майна ОСОБА_4 . Спадщина на яку видане це свідоцтво складається із житлового будинку в цілому з усіма господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 11).

З довідки Кулішівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Житомирської області №280 від 12.04.2023 року слідує, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 18).

Статтею 317 ЦК України, передбачено, що право власності являє собою право користування, володіння та розпорядження майном.

Також відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 387 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а захист права власності забезпечується державою.

Забезпечуючи захист права власності, законодавець надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Відповідно до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відмову відповідача у добровільному порядку виселитися з будинку суд вважає порушенням права власниці - ОСОБА_1 щодо вільного розпорядження своєю власністю.

Крім того відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Таким чином, оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає виселитись з будинку, який належить ОСОБА_1 , що є порушенням права власника будинку вільно розпоряджатися своєю власністю, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача та задовольняє позов повністю.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 223, 259, 263-268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, ст.41 Конституції України, ст.ст.316, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. В. Заполовський