Справа № 461/1850/23 Головуючий у 1 інстанції: Кротова О.Б.
Провадження № 22-ц/811/1465/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

адвоката Телішевського І.Д.

представника позивача Левка Є.А.;

Заяць Н.М. представника

ГУ ПФУ у Львівській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 10 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 25 квітня 2023 року було задоволенопозов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.07.2012 року по 14.01.2020 року у розмірі 112 981 грн. 92 коп. (а.с. 49-54).

27 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав до суду Заяву про ухвалення додаткового рішення: про стягнення з відповідача на його користь 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 57).

10 травня 2023 року ухвалою Галицького районного суду міста Львова відмовлено у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 80-82).

Вищезгадану ухвалу оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву про ухвалення додаткового рішення або направити справу до суду першої інстанції «для вирішення цієї заяви про ухвалення додаткового рішення суду», покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає неправомірним посилання суду на те, що позивачем не подано до суду доказів про оплату ним витрат на професійну правничу допомогу, оскільки процесуальний закон допускає, що ці витрати можуть бути ще не оплаченими і заявник лише має обов`язок їх сплатити (а.с. 85-86).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137);

- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137).

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

Пунктом 9 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат може бути підставою для відмови у відшкодування відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (том 2, а.с. 38) і в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковою для судів першої та апеляційної інстанцій.

Матеріалами справи стверджується наступне.

07.03.2023 року позивач уклав з адвокатом Телішевським І.Д. Договір про надання правової допомоги, який не містить умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом (а.с. 58), і цей Договір (як і додаток до нього без дати; а.с. 59) ним було подано до суду лише 27.04.2023 року вже після ухвалення судом оскаржуваного рішення.

Стороною позивача не надано суду пояснень з приводу того, чому саме цей Договір та додаток до нього, які передбачають значне збільшення суми судових витрат для відповідача, було подано до суду лише після завершення розгляду справи судом першої інстанції і чому сам Договір про надання правової допомоги не містить розміру адвокатської винагороди.

У позовній заяві зазначено, що орієнтовний «розрахунок» суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 12 000 грн. (а.с. 3). При цьому жодного реального «розрахунку» (зокрема і витрат на професійну правничу допомогу) не наведено.

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, на стадії розгляду справи судом першої інстанції відповідач був позбавлений можливості подати до суду аргументоване клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, або навести свої доводи щодо неспівмірності цих витрат (частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем у даній справі є професійний юрист зі стажем роботи на посадах слідчого та прокурора понад 20 (двадцять) років, а відповідачем Пенсійний фонд України в умовах війни України з російською федерацією.

В той же час, як вже зазначалося вище, зі змісту статті 137 ЦПК України вбачається, що предметом позовної вимоги може бути не тільки вартість витрат на правничу допомогу адвоката, що вже сплачена, але і така вартість, що підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відтак, посилання суду, яке міститься в оскаржуваній ухвалі від 10 травня 2023 року, про те, що позивачем та його представником не подано до суду доказів про понесення витрат на професійну правничу допомогу, не може бути правовою підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга позивача на вищезгадану ухвалу підлягає до задоволення лише частково: шляхом зміни цієї ухвали з викладом її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 137, 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3 і 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 10 травня 2023 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 10 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повну постанову складено 04 вересня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.