Єдиний унікальний номер: 379/1074/23
Провадження № 2/379/266/23
УХВАЛА

про залишення без руху

01 вересня 2023 року м.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Разгуляєва О.В., вивчивши зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

30.08.2023 до Таращанського районного суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.08.2023 дану справу визначено судді Разгуляєвій О.В.

31.07.2023 ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвалою Таращанського районного суду від 07.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначено на 29.08.2023 о 10.00год.

Суддя, дослідивши зустрічну позовну заяву та додані до неї матеріали, дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, так як не відповідає вимогам стст. 175 - 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

За змістом пп. 2 та 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась з майновими вимогами та просить суд визнати спільним сумісним майном подружжя:

- господарські будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 :

- у 2002 році побудований льох (погріб);

- у 2003 році викопану криницю, водопровід і збудовану ванну кімнату;

- у 2004 році збудований гараж та хлів та літню кухню;

- у 2007 році прибудовану до будинку цегляну прибудову та під навіс;

- у 2010 році збудований курник;

- у 2008-2009 роках придбані та встановлені бетонні плити у подвір"ї;

- у 2011 році збудоване зерносховище;

??- у 2017-2018 роках в подвір`ї прокладену тротуарну плитку.

- легковий автомобіль Chevrolet Lacetti Д. Н.3. AI8683ME, вантажний автомобіль ГАЗ 53 Д. Н.3. AI0472PE, та трактор ЮМ3-6 д.н.3. не відомий, пральну машинка «LG», холодильник «Атлант», газову 4-х камфорну плиту марка не відома, комп тер марка не відома, диван,телевізор.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину:

- господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 :

- у 2002 році побудований льох (погріб);

- у 2003 році викопану криницю, водопровід і збудовану ванну кімнату;

- у 2004 році збудований гараж та хлів та літню кухню;

- у 2007 році прибудовану до будинку цегляну прибудову та під навіс;

- у 2010 році збудований курник;

- у 2008-2009 роках придбані та встановлені бетонні плити у подвір`ї;

- у 2011 році збудоване зерносховище;

- у 2017-2018 роках в подвір`ї прокладену тротуарну плитку.

- легковий автомобіль Chevrolet Lacetti д.Н.3. А8683ME, вантажний автомобіль ГАЗ 53 Д. Н.3. AI0472PE, та трактор ЮМ3-6 д.н.3. не відомий, пральну машинка «LG», холодильник «Атлант», газову 4-х камфорну плиту марка не відома, комт ютер марка не відома, диван, телевізор.

При цьому, позивачем не визначена ціна позову, однак будь -якого обгрунтування у змісті позовної заяви, щодо неможливості визначення ціни позову суду не наведено.

Підпунктом а) п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

За аналізом наведених правових норм, суддя вказує на те, що зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

За приписом ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Так, в матеріалах справи відсутні докази проведення незалежної оцінки майна та не вказано ціну позову, яка б відповідала дійсній вартості майна станом на день звернення до суду, яке є предметом даного спору.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Оплата судового збору за подання до суду позовної заяви здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 якого, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 073,60 грн.). А за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 073,60 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13 420,00 грн.).

Позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію про сплату нею судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі 2147,20 грн.

Разом з тим, оскільки позивачем не визначено ціну позову щодо вимог майнового характеру в частині вартості майна дійсній його вартості за станом на момент розгляду справи, суду не можливо встановити відповідність сплаченої квитанцією на загальну суму 2147,20 грн. встановленій ставці судового збору за заявленою позивачем вимогою майнового характеру.

Відповідно до частини другої статті 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

З огляду на викладене, у разі невизначення позивачем ціни позову, суд попередньо самостійно визначає розмір судового збору, а саме - збір у максимальному розмірі 13 420 грн.

Отже позивачу у разі невизначення ціни позову, необхідно доплатити судовий збір за одну вимогу майнового характеру в розмірі 11272 грн 80 коп (13420-2147,20) і надати суду документ, що підтверджує сплату.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в період шлюбу сторонами було придбане як рухоме, так і нерухоме майно, перелік якого вказано в позовній заяві. Однак, позивач не визначив індивідуальні ознаки майна (газової плити, комп"ютера, телевізора, дивана) для його ідентифікації.

Також, в порушення ст .175 ч.3 п. 5 ЦПК України позивачем не зазначені та не додані докази, що підтверджують факт набуття майна у період шлюбу, а саме : легкового автомобіля Chevrolet Lacetti д.Н.3. НОМЕР_1 , вантажного автомобіля ГАЗ 53 Д. Н.3. AI0472PE, трактора ЮМ3-6, пральної машинки «LG», холодильника «Атлант», газової 4-х камфорної плити, комп" ютера дивана, телевізора.

Крім того, зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам .

Отже, коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

Позивач звернувся до суду з метою поділу неподільних речей. Проте обраний спосіб захисту, зокрема, поділ майна подружжя, шляхом визнання права власності на 1/2 частку спірного автомобіля та іншого, є неефективним, оскільки зазначене майно є неподільною річчю.

Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

Залишення неподільної речі у спільній власності не позбавить того із подружжя, хто фактично користується річчю, можливості це робити надалі. Але інший із подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч частинам першій і сьомій статті 41 Конституції України за відсутності окремої домовленості фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, а також грошової компенсації.

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Враховуючи викладене, суд пропонує позивачу викласти позовни вимоги відповідно до вимог законодавства та обрати ефективний спосіб захисту свого права.

Враховуючи те, що визначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі, суддя приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з викладеним, позивачу необхідно подати уточнену редакцію позовної заяви, звіт про оцінку майна та/або висновком суб`єкта оціночної діяльності з дотриманням вимог зазначених у вказаній ухвалі суду, у відповідній кількості примірників до кількісного складу учасників процесу (ч. 1 ст. 177 ЦПК України), документи, що підтверджують сплату судового збору, докази, що підтверджують факт набуття майна у період шлюбу, визначити індивідуальні ознаки майна (газової плити, комп"ютера, телевізора, дивана) для його ідентифікації.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись стст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, залишити без руху, надавши позивачу строк у п`ять днів з дня отримання нею копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Олександра РАЗГУЛЯЄВА