Дата документу 21.08.2023Справа № 645/4047/21
Провадження № 2/554/3718/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Черняєвої Т.М.,

за участю секретаря Янушкевіч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат на житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги обгрунтувала тим, що Позивачу та відповідачу, на праві спільної сумісної власності, а згодом на праві спільної часткової власності, належить квартира АДРЕСА_1 , вони є співвласниками квартири, тому і витрати на утримання квартири повинні нести разом.

Позивач за період з 01.06.2019 року по 01.06.2020 року сплатила за житлово-комунальні послуги грошову суму у розмірі 15 276.61 грн., 15 276.61/2=7638,31 грн (за

одну особу). За період з 01.07.2020 року по 01.03.2021 року позивач сплатила за житлово-комунальні послуги грошову суму у розмірі 19 559,90 грн., тобто 19588,9 / 3 = 6519,60 грн. на одну особу). Відповідач повинен сплатити за житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2019 року по 01.06.2020 року 7638.31 грн. (за одну особу) та за період з 01.07.2020 по 01.03.2021 року суму у розмірі 6519.60 грн. *2= 13 039,26 грн. Всього за період з 01.06.2019 року по 01.03.2021 року відповідач повинен сплати суму за житлово-комунальні послуги грошову суму у розмірі 20 677,57 грн. Відповідачем було сплачено за цей період загальну суму у розмірі 7306,45 грн. Тобто сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 20 677.57 грн-7306.45 грн.=13 371,72 грн.

На сьогоднішній день не досягнуто згоди щодо відшкодування витрат на утримання квартири, за вищезазначений період. За вказаних обставин, позивач просить стягнути на її користь з відповідача частину витрат на утримання квартири АДРЕСА_1 в розмірі: 13 371.72 грн., за період - з 01.06.2019 року по 01.03.2021 рік.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду, не повідомив про причину неявки.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане 19.01.1996 року та зареєстровано в КП «Харківське міське БТІ», позивачу та відповідачу належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.19).

Договором про уточнення ідеальних часток в спільній сумісній власності від 24.01.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Гаврилюк Н.В., 1/6 частка позивача та відповідача у праві спільної сумісної власності виділені у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.20).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2012 року, посвідченого державним нотаріусом ХМНО Альшаєвой В.В., позивачу у квартирі АДРЕСА_1 належить 2/6 часток, успадкованих після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

Також на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 05.09.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гаврилюк Н.В., позивачу належить 1/6 часток квартири АДРЕСА_1 (а.с.24).

На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.11.2020 року у цивільній справі № 64573795/19. встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с.12-17).

Відповідно до відповіді Немишлянського відділу поліції Головного управління національного відділу поліції від 20.08.2019 року, встановлено, що ОСОБА_2 мешкає у квартирі АДРЕСА_1 з народження, його дружина ОСОБА_4 , 1988 року народження, мешкає приблизно з 2012 року та малолітня донька відповідача ОСОБА_5 , 2014 року народження, мешкає у квартирі АДРЕСА_1 з народження, тобто з 2014 року (а.с.18).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 18.05.2021 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач та відповідач. З 12.06.2020 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований малолітній син відповідача ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.26).

Відповідно до паспорта громадянина України: НОМЕР_1 . виданого Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області. 14.07.1998 року, зареєстроване місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 з 31.08.1979 року (а.с.7-8).

Відповідно до паспорта громадянина України: НОМЕР_2 . виданого Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 17.10.2005 року у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, 24.01.2015 року зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 з 27.10.2005 року (а.с.10).

Між позивачем та відповідачами будь-яких договорів, щодо оплати комунальних послуг, не укладалось та домовленості не досягнуто.

Суд бере до уваги та покладає в основу рішення розрахунок суми заборгованості по житлово-комунальних послугах, здійснений позивачкою та вважає його вірним та таким, що підтверджується наданими до суду копіями квитанцій.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Правовідносини з приводу користування та утримання квартир, у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, регулюються, зокрема, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правилами надання населенню послуг з газопостачання.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. За положеннями вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо управління майном приймається відповідно до закону. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та одержувати від виконавця вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відтак суд зауважує, що у положенні ст. 13 Конституції України закріплено важливий принцип інституту права власності "власність зобов`язує". Це означає, що власник повинен не лише користуватися майном, але й турбуватися про нього. А тому видається справедливим, що кожен власник відповідно своєї частки має брати участь в різноманітних витрат, пов`язаних з управлінням, утриманням та збереженням спільного майна.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 703/2200/15-ц, вказано, що статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. А боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). ВС роз`яснив, що тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Суд вказав, що якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Статтею 162 ЖК УРСР визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За правилами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. ст. 541, 543 ЦК України).

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 являються співвласниками квартири АДРЕСА_1 , із відповідача підлягає стягненню 1/3 частина коштів, сплачених позивачем за жилого-комунальні-послуги за період з 01.06.2019 року по 01.03.2021 року, з відрахуванням сплаченої ним частини, що становить 13371,72 грн.

На підставі вимог ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11 ч. 1, 60, 84, 210, 212, 213, 215, 222, 226 ЦПК України, ст. ст. 360 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування витрат по оплаті житлово-комунальних послуг суму у розмірі 13 371,72 грн. та витрати щодо сплати судового збору у сумі 908,00 грн., а всього 14 279,72 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Черняєва