Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 334/4881/23
Провадження №: 6/332/73/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Сінєльніка Р.В., при секретарі - Васильченко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву заяву ТОВ «Фінасова компанія «Укрфінстандарт», стягувач : ТОВ ФК «Центр фінансових рішень », приватний виконавець Проценко Дмиро Юрійович, боржник: ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні , відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Укрфінстандарт», звернувся до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 64002547 за виконавчим написом нотаріуса №90457 від 31.10.2020 року з первісного стягувача ТОВ «ФК Центр фінансових рішень» на TOB «ФК «Укфінстандарт » у зв`язку з переходом , на підставі договору про відступлення прав вимоги № 20230202 від 02.02.2023 року до TOB «ФК «Укрфінстандарт» прав кредитора за договором № від 29.05.2019 року.

Посилаючись на ст.442 ЦПК України, заявник просив замінити стягувача у вказаному виконавчому написі нотаріуса.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від боржника ОСОБА_1 надійшла заява , в якій просить відмовити у заміні стягувача, оскільки заява суперечить чинному законодавству.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження(ст. 442 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено наступні обставини по справі.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 14.09.2022 № 49/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області на Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Заявник, звертаючись до суду з даною заявою, у порядку ст.442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», просить замінити стягувача у виконавчому провадженні № 64002547 за виконавчим написом нотаріуса №90457 від 31.10.2020 року з первісного стягувача ТОВ «ФК Центр фінансових рішень» на TOB «ФК «Укфінстандарт » у зв`язку з переходом , на підставі договору про відступлення прав вимоги № 20230202 від 02.02.2023 року до TOB «ФК «Укрфінстандарт» прав кредитора за договором № від 29.05.2019 року (ас. 4-8, 9).

Оцінюючи аргументи викладені в заяві, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд змінює таку сторону її правонаступником. Заява, про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі, до відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст.3 442 ЦПК України).

Отже, нормами ЦПК України встановлена можливість заміни стягувача або у виконавчому провадженні, або у виконавчому листі.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка передбачена п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII (далі - Закон №3425-XII ).

Згідно зі ст. 87 Закону №3425-XII, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону № 3425-XII нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права кредитора на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Статтею 90 Закону №3425-XII встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено примусове виконання рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Однак, суд звертає увагу, що тільки після відкриття виконавчого провадження кредитор набуває статусу стягувача у виконавчому провадженні.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про обрання ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» такої форми захисту його прав, яка не передбачена законом.

Крім того, потрібно також враховувати, що питання заміни сторони у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, як і інші питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів, за висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 826/7941/17 (провадження № 11-1172апп18), які однозначно тлумачать та застосовують судді Касаційного цивільного та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, повинні вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Тому у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю державного чи приватного виконавця після пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання заявник вправі їх оскаржити в загальному порядку до суду адміністративної юрисдикції.

При цьому, суд зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» як новий кредитор не позбавлений можливості звернутися до нотаріуса з заявою про видачу нового виконавчого напису нотаріуса за наявності для цього підстав і з дотриманням відповідних правових вимог.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 липня 2022 року по справі № 186/545/21.

Відповідно до ч. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 260, 442, 446 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за заявою ТОВ «Фінасова компанія «Укрфінстандарт», стягував: ТОВ ФК «Центр фінансових рішень », приватний виконавець Проценко Дмиро Юрійович, боржник: ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні , відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Р.В. Сінєльнік