Справа № 606/1604/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванченко А.М.,

при секретарі Порчик Р.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

До Теребовлянського районного суду Тернопільської області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_3 - є спільною дитиною з відповідачем. Відповідач належним чином не виконує обов`язку щодо утримання дитини, не надає належної матеріальної допомоги, відповідач є фізично здоровим, іншої сім`ї не має, тому вона вимушена звернутись до суду.

Від представника позивачки ОСОБА_4 до суду надійшла заява, у якій вона просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. У разі визнання позову відповідачем, не заперечувала проти стягнення аліментів у розмірі 2000 грн

Відповідач надав заяву, у якій позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 2000 грн.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (виданого повторно) ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені сторони по справі.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 11.10.2016 року (виданого повторно) 07.08.2014 року Теребовлянським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Тернопільській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , прізвище дружини після укладання шлюбу змінено на ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки № 02-25/518 від 31.07.2023 року, виданої виконкомом Теребовлянської міської ради ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 та має склад сім`ї : чоловік - ОСОБА_2 , дочка- ОСОБА_7 , син- ОСОБА_3 .

Досліджуючи обставини справи, необхідно дійти висновку, що права позивача підлягають захисту у відповідності до ст. 4 ЦПК України, ст. ст. 7, 180 СК України.

Оскільки спір виник з приводу обов`язку батьків утримувати дитини, то до застосування підлягають норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Таким чином, враховуючи що відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. та таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає необхідним частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 грн., починаючи з дня звернення до суду, тобто з 15.08.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Одночасно, суд роз`яснює сторонам положення ст. 192 СК України відповідно до якого розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов частково до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», необхідно дійти висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь держави половини судового збору, тобто 536,8 грн.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 191, 199 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 76-80, 89, 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі грн.) 00 коп., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, починаючи з 15.08.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у дохід держави судовий збір у сумі 536,80 (п`ятсот тридцять шість грн.80 коп.)

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів піддати негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М.Іванченко