Справа №336/3374/21
Провадження № 2/336/317/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року місто Запоріжжя

24 серпня 2023 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Карабак Л.Г., при секретарі Тимошенко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,-

в с т а н о в и в :

КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» звернувся з позовом до відповідачки в якому просили стягнути з неї заборгованість за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання води в сумі 37 518,88 гривень та судові витрати.

Відповідачка у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідачки подано до суду не було, відтак суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами та в заочному порядку.

В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались.

ОСОБА_1 позовну заяву про стягнення заборгованості за комунальні послуги в розмірі 37 518,88 грн. за період з 01 жовтня 2014 року по 01 квітня 2021 року отримано 10 грудня 2021 року.

Заперечуючи щодо цієї позовної заяви, 20 грудня 2021 року її представником адвокатом Мухіним Олегом Івановичем подано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за комунальні послуги, в якій, зокрема, було заявлено про:

- застосування позовної давності до зазначених у позовній заяві правовідносин і відмовити в стягненні заборгованості за комунальні послуги з опалення з жовтня 2014 року по 01 квітня 2018 року в розмірі 25 871,72 (двадцяти п`ять тисяч вісімсот сімдесят одна) гривня 72 копійки та з гарячого водопостачання за березень 2018 року в розмірі 132,50 (сто тридцять дві) гривні 50 копійок;

- витребування від Позивача розрахунок нарахування за гаряче водопостачання за березень 2018 року в розмірі 132,50 (сто тридцять дві) гривні 50 копійок;

- витребування від Позивача розрахунок нарахування за централізоване опалення в розмірі 6 356,09 (шість тисяч триста п`ятдесят шість) гривень 09 копійок

- розгляд справи за участю сторін.

30 травня 2022 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя винесено рішення у формі заочного по справі № 336/3374/21, яким позовні вимоги КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 задоволені повністю: стягнено з ОСОБА_1 на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість в сумі 37 518,88 (тридцять сім тисяч п`ятсот вісімнадцять) гривень вісімдесят вісім копійок та судовий збір в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

17 червня 2022 року представником ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя подано заяву про перегляд заочного рішення від 30 травня 2022 року по справі № 336/3374/21. Заявлено про застосування позовної давності (строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу), яка за платежами з 01 жовтня 2014 року по 01 квітня 2018 року вже сплила (вказуючи, що cтосовно часткових оплат в січні та червні 2015 року перебіг позовної давності переривається, однак починається знов з 30 липня 2015 року, що все одно більше трьох років) і відмовити в стягненні заборгованості за комунальні послуги з опалення з жовтня 2014 року по 01 квітня 2018 року в розмірі 25 871,72 (двадцяти п`ять тисяч вісімсот сімдесят одна) гривня 72 копійки та з гарячого водопостачання за березень 2018 року в розмірі 132,50 (сто тридцять дві) гривні 50 копійок і про витребування детального розрахунку від Позивача.

Позивачем через суд подано розрахунок заборгованості в сумі 37 518,88 (тридцять сім тисяч п`ятсот вісімнадцять) гривень вісімдесят вісім копійок.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 05 травня 2021 року було відкрите провадження у справі.

19 березня 2023 року представником ОСОБА_1 подано пояснення щодо розміру заборгованості за комунальні послуги разом із розрахунком, з якого випливає, що 37 518,88 гривень (розмір заборгованості) - 21 254,16 (розмір заборгованості поза строком позовної давності) = 16 264,72 (шістнадцять тисяч двісті шістдесят чотири) гривні сімдесят дві копійки.

16 264,72 (шістнадцять тисяч двісті шістдесят чотири) гривні сімдесят дві копійки погоджений Відповідачем розмір заборгованості, нарахована Позивачем за комунальні послуги з централізованого опалення з травня 2018 року по 01 квітня 2021 року.

При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09 листопада 2017 року визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до статті 7, частини 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, відповідно до положення статті 9, частини 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Як передбачено пунктами 18, 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за статтею 612, частина 1 Цивільного кодексу України.

Як вказував Верховний Суд України в постанові по справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені наданими доказами, водночас, Відповідачем в процесі розгляду справи було заявлено про застосування до вищевказаних правовідносин строку позовної давності в порядку статті 257 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково.

За правилом, встановленим статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність дорівнює трьом рокам.

Частиною 5 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Тобто моментом, з якого починається відлік строку позовної давності визначається момент прострочення оплати чергового платежу - дата виставлення Позивачем квитанції про сплату + 30 (28/29) календарних днів строк для сплати.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Стосовно подовження процесуальних строків в період дії карантину, то відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30 березня 2020 №540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12:

«12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Таким чином, вищевказані положення застосовуються до строків, які не збігли до 02 квітня 2020 року.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 07 вересня 2022 у справі № 679/1136/21.

Суд задовольняє заяву Відповідача про застосування строку позовної давності до даного позову в розмірі 19 699,84 (дев`ятнадцяти тисяч шестисот дев`яноста дев`яти) гривень вісімдесяти чотирьох копійок, оскільки визначений законодавством трирічний строк позивачем було пропущено, клопотання про поновлення строків позовної давності представником позивача заявлено не було.

Правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення заборгованості за період з 01 квітня 2018 року по 01 квітня 2021 року є обґрунтованими та доведеними.

Таким чином, задоволенню підлягає:

37 518,88 (заявлена сума заборгованості) 19 699,84 (заборгованість поза строком позовної давності) = 17 819,04 (сімнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень чотири копійки.

Також, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодекса України, з Відповідача підлягає стягненню судовий збір у частці, відповідно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 257, 541, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», статтями 5, 10-13, 81, 83, 141, 257, 264-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (Місце реєстрації: 69091, місто Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137, ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) заборгованість з послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання води в розмірі 17 819,04 (сімнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень чотири копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (Місце реєстрації: 69091, місто Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137, ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) частину судового збору в розмірі 1 082 (однієї тисячі вісімдесяти двох) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення суду «__» вересня 2023 року.

Суддя Л.Г.Карабак