Справа № 458/825/23
УХВАЛА

04.09.2023 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Ференц Р.І.

секретар судового засідання Матківська Р.Р.

за участі сторін провадження

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Турківського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жавка М.Я. про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований на проживання АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

29.08.2023 року заступник начальника Турківського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жавко М.Я., звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 . Просить тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого на проживання та жителя АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання ним зобов`язань згідно виконавчого листа №755/26801/14-ц, виданого 29.10.2014 року Дніпровським районним судом міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду від 29.08.2023 року справу було передано на розгляд судді Ференц Р.І.

Предметом подання є визнання тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Згідно з ч.4 ст.441 ЦПК України подання розглядається негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Проте суд звертає увагу на те, що невідкладний розгляд справи не означає її розгляд відразу, оскільки до розгляду справи суду потрібно вчинити процесуальні дії, без проведення яких суд не може розглянути справу, належним чином вивчити матеріали, належним чином забезпечити сторони правом ознайомитися з поданими матеріалами та надати можливість висловити свою вмотивовану позицію, для чого необхідний певний проміжок часу.

Відповідно до вимог ст.19 ЦПК України до компетенції судів належить розгляд цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступає місце виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцем знаходження його майна.

Згідно з ч.ч.1,2,6 ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відомостей щодо скасування вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять, отже вона є чинною.

Суд враховує позицію сторони яка звернулася з поданням, і в дотримання вимог ст.28 ЦПК України, вважає, що справа повинна розглядатися Турківським районним судом з врахуванням вимог ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», якою дано визначення місця виконання виконавчого документу - місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, або місцезнаходження його майна.

Під час вивчення матеріалів справи за зазначеною заявою судом встановлено, що подання внесено з додержанням загальних вимог процесуального закону та ст.441 ЦПК України щодо такого подання, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області на підставі ч.4 ст.441 ЦПК України за місцем виконання відповідного рішення; підстави для повернення заяви або відмови у відкритті провадження по справі, визначені у ЦПК України, відсутні.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН ПО СПРАВІ.

Позиція особи, яка звернулася із поданням.

В обґрунтування подання заступник начальника Турківського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жавко М.Я. покликається на те, що на примусовому виконанні у Турківському відділі державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист №755/26801/14-ц, виданий 23.10.2014 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 15530 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять) доларів США 41 цент США, що станом на 12.02.2014 року складає 132795,88 грн, пеня у сумі 12916,53 грн, витрати по оплаті третейського збору у розмірі 1857,12 грн та 243,60 грн судового збору, а всього разом: 147813,13 грн.

Даний виконавчий лист надійшов на виконання згідно заяви стягувана ПАТ «Укрсоцбанк» про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2014 року.

26.11.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45590181, копії якої скеровано боржнику для виконання та стягувачу для відома. ОСОБА_1 на виклики державного виконавця не з`являється, зобов`язання згідно виконавчого листа не виконує, присуджені кошти не сплатив, не виконує покладних на нього обов`язків відповідно до ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про його ухилення від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

18.07.2023 року до відділу ДВС надійшла заява стягувача АТ «Сенс Банк» про необхідність вчинення виконавчих дій, згідно якої стягувач просить вжити заходів для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Державним виконавцем зроблено запити про місце праці боржника та отримання ним будь-яких доходів.

Згідно відповіді на запит №172457776 від 23.08.2023 року Турківського ВДВС у Самбірському районі Львівської області ЗМУМЮ до Державної податкової служби України про джерела та суми доходів боржника, боржник ОСОБА_1 отримує дохід в Управлінні соціального захисту населення Самбірської РДА, ознака доходу: 128. Стягнення з даного доходу заборонено згідно закону.

Державним виконавцем накладено арешт на кошти на банківські рахунки боржника, однак кошти на рахунках відсутні. Рішення суду на даний час не виконано, а примусові заходи, що вжиті державним виконавцем, не призвели до реального виконання рішення суду.

Згідно відповіді ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області від 01.08.2023 року за обліками ЄІАС УМП ДМС України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 26.07.2018 року органом 4640.

Згідно довідки про склад боржника ОСОБА_1 на його утриманні знаходиться п`ятеро неповнолітніх дітей.

За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи питання по суті даного подання, суд дійшов наступних висновків.

Як вказано у ст. 2 Протоколу №2 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Таким чином, свобода пересування гарантована громадянам України Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а обмеження такого права можливе лише на підставі закону та з метою і за умов, які визначені законом. В інших випадках, таке обмеження буде порушувати конституційне право особи на свободу пересування.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України при ухиленні боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Окрім цього, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Як видно з долученої до подання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.11.2014 року ВП №45590181, таке відкрито на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17.10.2014 року у справі №755/26801/14-ц згідно виконавчого листа, виданого 23.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 15530 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять) доларів США 41 цент США, що станом на 12.02.2014 року складає 132795,88 грн, пеня у сумі 12916,53 грн, витрати по оплаті третейського збору у розмірі 1857,12 грн та 243,60 грн судового збору, а всього разом: 147813,13 грн.

Такі обмеження прав громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд звертає увагу на те, що у поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України або робить це з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Згідно роз`яснень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до вищевказаного листа Верховного Суду України однією з підстав для відмови у задоволенні подання є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує приватний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

До подання заступника начальника Турківського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жавка М.Я. додано копію заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2014 року, копію виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 29.10.2014 року, постанову від 26.11.2014 року про відкриття виконавчого провадження №45590181, заяву стягувача про необхідність вчинення виконавчих дій від 11.07.2023 року, довіреність від 30.0.52023 року, витяг про зміну найменування з АТ «Альфа-банк» на АТ «Сенс банк» від 02.12.2022 року, виписку з ЄДРЮОФОПТГФ про АТ «Сенс банк» від 01.12.2022 року, постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження від 19.07.2023 року та супровідний лист до неї, відповідь Державної податкової служби України про джерела та суми доходів боржника від 23.08.2023 року, копію відповіді ГУ ДМС України у Львівській області від 01.08.2023 року, копію довідки про склад сім`ї від 11.08.2023 року, однак не надано жодних доказів, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню. Також не надано доказу, що саме АТ «Сенс банк» (до перейменування АТ «Альфа-банк») є стягувачем за виконавчим листом №755/26801/14-ц, виданим 23.10.2014 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором та, відповідно, виконавчим провадженням №45592181.

Аналізуючи матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що в поданні державного виконавця йдеться лише про наявність боргових зобов`язань та що вони повністю не погашені, але ні доводів, ні доказів, які саме дії свідчать про ухилення боржника від виконання цих зобов`язань, доведення яких є обов`язковою умовою для встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, як в поданні, так і в матеріалах справи немає. Надані докази свідчать про проведення виконавчих дій, що не є безумовною підставою для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

Доводи державного виконавця про те, що наявність у ОСОБА_1 зобов`язань, покладених на нього вищезгаданим виконавчим документом, невиконання даного виконавчого документу протягом тривалого часу, а також вжиття державним виконавцем інших заходів для виконання рішення, і те, що таке обмеження, є строковим, тобто до виконання рішення суду, є підставами для обмеження його у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, не звільняють державного виконавця відповідно до вимог чинного законодавства надати докази того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню.

З урахуванням наведеного, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в поданні державного виконавця про обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 слід відмовити, так як державним виконавцем необґрунтовано необхідності вжиття такого заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. ст.12,441 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання заступника начальника Турківського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жавка М.Я. про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого на проживання та жителя АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Інформацію щодо справи, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua; https://tk.lv.court.gov.ua/.

Ухвала складена та підписана 04.09.2023 року.

Суддя Р.І. Ференц