Справа № 643/6763/23
Провадження № 2/643/2757/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Риндіч О.Б., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом ОСОБА_2 в якому просить розірвати шлюб, укладений 12 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований осковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 294; визнати автомобілі: NISSAN LEAF, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; DAEWOO NEXIA, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; HYUNDAI ACCENT, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 - спільною сумісною власністю подружжя; у порядку поділу спільного майна подружжя просить визнати за ОСОБА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_4 ,паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.07.2002, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , право власності на автомобіль NISSAN LEAF, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_2 , РНОКПІ: НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_7 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.07.2002, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , право власності на автомобіль DAEWOO NEXIA, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 ; в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_10 , виданий Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 12.06.2012, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , право власності на автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що шлюбні стосунки з відповідачем почали погіршуватися та призвели до того, що сторони більше року проживають окремо. Вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе і суперечить її інтересам. Сім`я фактично припинила своє існування . Підчас шлюбу подружжям було придбано автомобілі: NISSAN LEAF, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; DAEWOO NEXIA, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; HYUNDAI ACCENT, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Після припинення подружніх стосунків з відповідачем не досягнуто згоди щодо розподілу спільного майна, тому позивач вимушена звертатися до суду.

Позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, справу слухати у її відсутність .

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу , проживання дитини після розірвання шлюбу з позивачкою та згоден з запропонованим позивачем поділом спільного подружнього майна.

Суд, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 12 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладено шлюб, який зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 294,

Від шлюбу стони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом с матір`ю та після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою ,що не оспорюється сторонами по справі .

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач, скориставшись даним правом, звернулась до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сім`я існує формально, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, відсутні спільні інтереси, спору між сторонами щодо проживання дитини разом з позивачкою не має.

На підставі зазначеного, а також беручи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, суд дійшов висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, суд зазначає, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились та носять формальний характер, спільне господарство сторони не ведуть. З пояснень відповідача вбачається, що зазначені в позові обставини ним не спростовуються та визнаються.

Враховуючи те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, суд задовольняє позовні вимоги позивача в цій частині, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Що стосується вимог позивача про поділ спільно сумісного майна подружжя у вигляді автомобілів : NISSAN LEAF, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; DAEWOO NEXIA, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; HYUNDAI ACCENT, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , суд вважає їх вмотивованими та обґрунтованими, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період шлюбу сторонами були придбані автомобілі : NISSAN LEAF, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; DAEWOO NEXIA, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; право власності на які зареєстровані за відповідачем ОСОБА_2 та автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ,право власності на який зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин,що мають істотне значення.

Так, право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене уст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2ст. 364 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (друга статті 71 Сімейного кодексу України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України(частина четверта статті 71 Сімейного кодексу України).

Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя «від 21грудня 2007року №11(надалі - Постанова), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків.

Таким чином позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.12,81,89,137,141,158,247,258,263- 265,263,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя -задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 12 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 294.

Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без зміни.

Роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Визнати автомобілі: NISSAN LEAF, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; DAEWOO NEXIA, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; HYUNDAI ACCENT, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У порядку поділу спільного майна подружжя просить визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ,паспорт громадянина України и серія НОМЕР_5 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.07.2002, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , право власності на автомобіль NISSAN LEAF, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 .

У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_2 , РНОКПІ: НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_7 , виданий Орджонікідзевським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10.07.2002, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , право власності на автомобіль DAEWOO NEXIA, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_8 .

У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_10 , виданий Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 12.06.2012, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , право власності на автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.