Справа №638/6605/20
Провадження № 2/638/424/23
04 вересня 2023 року м.Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Студія юних леді", третя особа Головне управління Держпраці у Харківській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати,
Свої вимоги позивач мотивує тим, що у період з 16 вересня 2019 по 17 січня 2020 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Студія юних леді». За вказаний період праці, позивач виконував свої обов`язки, які були відображені в посадовій інструкції «Наставника». Позивач зазначає, що всупереч вимог трудового законодавства, відповідач не оформив з ним належним чином трудові відносини як з працівником. З грудня 2019 року та за січень 2020 року відповідач не здійснив виплати заробітної плати та не провів розрахунків при звільнені в порядку ст. 116 КЗпП України у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.06.2020 відкрито провадження по справі.
Позивач в судове засідання не з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явився, по дату та час повідомлявся.
Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, та за відсутності заперечень позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.
Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до частини 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Основною ознакою, що відрізняє трудові відносини є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. На відміну від працівника, виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує та виконує свою роботу.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.92 року, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органом.
Відповідно до ст.29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови/праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами та проінструктувати працівника з техніки безпеки виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.
У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
З позовної заяви убачається, що позивач зазначає, що він у період з 16.09.2019 по 17.01.2020 працював у ТОВ «Студія юних леді» наставником.
В матеріалах справи відсутня та сторонами не надавалась трудова книжка громадянина ОСОБА_1 .
Також суду не надано доказів того, що ТОВ «Студія юних леді» здійснювались грошові відрахування до податкових органів та пенсійного фонду за такого працівника, як ОСОБА_1 , що могло б свідчити про наявність трудових відносин між сторонами.
У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_2 , яка у судовому засіданні повідомила, що вона з позивачем працювали у ТОВ «Студія юних леді» . Вона була викладачем англійської мови, а ОСОБА_1 наставником, з жовтня 2019 по січень 2020. Між тим, документів на підтвердження, що свідок ОСОБА_2 працювала на вказаному підприємстві суду не надано.
Крім того, надані позивачем копію посадової інструкції «наставника» школи, відеозапис листування у соціальній мережі «Viber» групи «МенторыMs» та фотографії з особистих листувань, суд не може прийняти як доказ трудових відносин між останнім та ТОВ «Студія юних леді», оскільки вони не підтверджують існування саме трудових відносин між сторонами.
Таким чином, у справі відсутні докази перебування позивача у трудових відносинах з ТОВ «Студія юних леді» у період з 16.09.2019 по 17.01.2020 , а тому позовні вимоги слід вважати недоведеним.
Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтований та непідтверджений жодними належними доказами.
Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Студія юних леді", третя особа Головне управління Держпраці у Харківській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 ).
Суддя Л.М. Рибальченко