Справа № 936/593/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 серпня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.,

з участю секретаря Сливка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ужанського національного природного парку, в інтересах якого діє адвокат Швець Дмитро Юрійович, на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2022 року (повний текст рішення складено 02.12.2022, суддя Пелих О.О.) у справі № 936/593/22 за позовом ОСОБА_1 до Ужанського національного природного парку, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ужанського національного природного парку, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 - про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом директора Ужанського національного природного парку №45 від 06.09.2016 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу науково-дослідної та еколого-освітньої діяльності.

Вказував, що свою роботу виконував сумлінно, щодо нього відсутні дисциплінарні стягнення. Однак із жовтня місяця 2021 року йому не виплачувалася заробітна плата з невідомих позивачу причин, у зв`язку з чим він звертався до суду із позовом про стягнення заробітної плати (справа № 936/452/22).

На обґрунтування моменту, з якого позивачу стало про відомо про порушення його прав зазначав, що 09.06.2022 у суді першої інстанції під час розгляду іншої справи № 936/452/22 з листа Ужанського національного природного парку, що надійшов до місцевого суду 08.06.2022, позивачу стало відомо, що наказом директора Ужанського національного природного парку № 35-к від 29.09.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади з 30.09.2021 за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Також позивач зазначав, що дізнався про наявність наказу № 35-к від 29.09.2021 про його звільнення та додатків до наказу від голови ради трудового колективу ОСОБА_3 , які остання отримала 07.06.2022 від журналіста газети «Журналісти проти корупції» ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 посилався на те, що з наказом про звільнення він не ознайомлений, у трудову книжку запис про звільнення не внесено, розрахунок у день звільнення з ним не проведено.

Вказував, що 22.02.2022 позивачем була направлена до Управління Держпраці у Закарпатській області індивідуальна скарга про грубе порушення трудового законодавства, у тому числі, не виплати заробітної плати та допомоги у витребувані документів щодо нього від Ужанського національного природного парку.

Зазначав, що підставою для видачі наказу №35-к від 29.09.2021 про звільнення був акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 28.09.2021 із 08.30 год. до 11.30 год.

Однак позивач вказував, що подія прогулу відсутня, оскільки він був присутній на роботі та посилався на таке: 1) робоче місце це вся територія підприємства, де працівник згідно своєї посадової інструкції виконує своє посадові обов`язки, а не робочий кабінет, при цьому площа національного природного парку має 39 159,3 га земель; 2) робоче місце повинно бути затверджено відповідним наказом, якщо такий наказ відсутній, то згідно позиції Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, яка зазначена у 2020 році, взагалі відповідач не може складати акт про відсутність на робочому місці; 3) позивач з`явився 28.09.2021 о 10 год. 30 хв., однак йому не запропонували надати письмові пояснення, а лише на другий день, при цьому позивача не запрошували на чергові збори від 29.09.2021.

Також позивач вказував на те, що наказ № 35-к від 29.09.2021 про звільнення підписаний неповноважною особою директором ОСОБА_2 , оскільки рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 у справі №260/1657/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022, скасовано наказ про призначення директором Ужанського національного природного парку Сойми А.Д.

Посилаючись на дані обставини, з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог, що надійшла 24.10.2022 (а.с. 196-202), позивач ОСОБА_1 остаточно просив:

1) скасувати наказ директора Ужанського національного природного парку № 35-к від 29.09.2021 про звільнення ОСОБА_1 ;

2) поновити його з 30.09.2021 на посаді начальника відділу науково-дослідної та еколого-освітньої діяльності Ужанського національного природного парку;

3) допустити негайне виконання рішення;

4) стягнути з Ужанського національного природного парку на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу із 30.09.2021 по дату ухвалення рішення суду та судові витрати.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.11.2022 позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано наказ директора Ужанського національного природного парку № 35-к від 29.09.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу науково-дослідної та еколого-освітньої діяльності з 30.09.2021 за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин згідно з п.4 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу науково-дослідної та еколого-освітньої діяльності Ужанського національного природного парку днем 30.09.2021.

Стягнуто з Ужанського національного природного парку на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.09.2021 по 28.11.2022 в сумі 139 854 гривень 60 копійок з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах платежу за один місяць.

Стягнуто з Ужанського національного природного парку на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 2277 гривень 40 копійок, а також на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На це рішення суду подав апеляційну скаргу Ужанський національний природний парк, в інтересах якого діє адвокат Швець Дмитро Юрійович. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи , невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що факт прогулу ОСОБА_1 зафіксовано належним чином, роботодавцем виконано вимоги законодавства щодо процедури звільнення позивача, зокрема складено акт про відсутність на робочому місці та акт про відмову ОСОБА_1 надати письмові пояснення. Копію наказу про звільнення було направлено позивачу рекомендованим листом, який повернувся на зворотну адресу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Зазначає, що позивач дізнався про порушення своїх прав у день звільнення та з моменту отримання сум остаточного розрахунку, тому позов подано 23.06.2022 з пропуском строків звернення до суду, передбачених ст. 233 КЗпП України та відсутні поважні причини пропуску цього строку. Вказує, що незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Посилається на те, що зборами трудового колективу від 29.09.2021 лише додатково підтверджено факт відсутності позивача, а рішення про звільнення працівників віднесено до компетенції роботодавця, а не трудового колективу.

Клопотання та явка учасників справи

14.07.2023 адвокат Швець Д.Ю., що діє в інтересах Ужанського національного природного парку подав до апеляційного суду клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що згідно з опублікованими даними у засобах масової інформації ОСОБА_1 загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; одночасно заявив клопотання про витребування доказів від Воловецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області стосовно реєстрації смерті ОСОБА_1

07.08.2023 до апеляційного суду від Воловецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області на виконання ухвали про витребування доказів надійшла інформація про те, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено актовий запис про смерть № 267 від 23.02.2023 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану м. Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

23 серпня 2023 року до апеляційного суду надійшло клопотання від імені позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Бирковича О.І., у якому вони просили відкласти розгляду справи у зв?язку з хворобою представника.

Щодо вказаного клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) припиняється у момент її смерті. Відтак, зі смертю фізичної особи припиняється цивільна процесуальна правоздітність та цивільна процесуальна дієздатність особи. Оскільки апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 помер, тому, відповідно до п.6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво ОСОБА_5 припинено. Таким чином, підстав для відкладення розгляду справи колегія суддів не вбачала.

14.07.2023 до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про закриття провадження у справі, оскільки апеляційну скаргу було підписано адвокатом Швець Д.Ю., який, на думку ОСОБА_5 , не мав повноважень на підписання апеляційної скарги, так як договір про надання правової допомоги від імені Ужанського національного природного парку підписано неповноважною особою.

Колегія суддів таке клопотання, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 ЦПК України, ухвалою, занесеною до журналу судового засідання 23.08.2023, повернула без розгляду, оскільки таке було подано без додержання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України - не було підписано позивачем (станом на час подання клопотання ОСОБА_1 помер), а повноваження ОСОБА_5 з 23 лютого 2023 року припинені.

В той же час, колегія суддів зазначає, що Ужанським національним природним парком було надіслано копію договору про надання правової допомоги від 05 грудня 2022 року, укладеного з адвокатським об`єднанням «Юридична фірма ІЛО» та підписаного заступником директора Ужанського НПП Кваковською І.М. (а.с.60-61 т. 2). Надіслану копію договору посвідчено В.О. директора Ужанського НПП Шукаль Я.Ю. Інформації про розірвання такого договору Ужанським національним природним парком апеляційному суду не надавалось, відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин про надання правової допомоги є правомірним. Повноваження адвоката Швець Д.Ю., яким підписано апеляційну скаргу, підтверджено ордером, виданим на підставі вказаного договору (а.с. 22 т. 2).

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Мотивувальна частина рішення

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 помер після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Оскільки трудові права особи є нерозривно пов`язані з особою померлого ОСОБА_1 , такі права, відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21). У свою чергу виплата заробітної плати нерозривно пов`язана зі сплатою єдиного соціального внеску та інших відрахувань, податків і зборів.

Таким чином, спірні трудові правовідносини щодо скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не допускають правонаступництва.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Разом із тим, згідно з ч. 3 ст. 377 ЦПК України якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи сторони у спорі чи припинення юридичної особи сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Таким чином, судове рішення за результатами розгляду апеляційної скарги приймається апеляційним судом після перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів стосовно позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, зазначає таке.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності.

Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.

За змістом пункту 3 статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

У справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, саме роботодавець повинен довести, що застосування таких заходів стягнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Статтею 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом директора Ужанського національного природного парку №45 від 06.09.2016 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу науково-дослідної та еколого-освітньої діяльності.

Наказом директора Ужанського національного природного парку № 35-к від 29.09.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади із 30.09.2021 за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Підставами для видачі наказу про звільнення зазначено:

1) доповідна записка заступника директора Ужанського НПП ОСОБА_6 від 28.09.2021;

2) акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 від 28.09.2021;

3) акт про відмову ОСОБА_1 надавати письмові пояснення від 29.09.2021;

4) протокол чергових зборів від 29.09.2021.

Згідно з доповідною запискою заступника директора Ужанського НПП ОСОБА_6 від 28.09.2021 ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці заздалегідь не попередивши про свою відсутність, з 08.30 год. до 11.30 год. 28.09.2021, як наслідок не виконані надані директором розпорядження (а.с. 55 т. 1).

З акту про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 від 28.09.2021, складеного заступником директора Ужанського НПП ОСОБА_6 , начальником відділу з охорони ПЗФ ОСОБА_7 , начальником відділу рекреації та благоустрою Ужанського НПП Горбей О.Я. вбачається, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці заздалегідь не попередивши про свою відсутність, з 08.30 год. до 11.30 год. 28.09.2021 (а.с. 56 т. 1)

Актом від 29.09.2021, складеним вищевказаними особами (заступником директора Ужанського НПП ОСОБА_6 , начальником відділу з охорони ПЗФ ОСОБА_7 , начальником відділу рекреації та благоустрою Ужанського НПП ОСОБА_8 ), зафіксовано, що 29.09.2021 о 08:20 ОСОБА_1 було запропоновано надати письмове пояснення з приводу відсутності на робочому місці 28.09.2021 у період із 08.30 год. до 11.30 год., проте ОСОБА_1 надати таке пояснення відмовився (а.с. 57 т. 1).

Згідно з протоколом чергових зборів працівників Ужанського НПП від 29.09.2021 № 10, складеного за участі голови Кваковської І.М., секретаря Шостак Г.В., присутніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , було заслухано заступника директора Ужанського НПП Кваковську І.М., начальника відділу рекреації та благоустрою Ужанського НПП Горбей О.Я. щодо відсутності ОСОБА_1 на роботі без поважних причин 28.09.2021 з 08.30 год. до 11.30 год. та вирішено звільнити ОСОБА_1 (а.с. 58 т. 1).

На обґрунтування своїх вимог, позивач зазначав, що у вказаний час 28.09.2021 у період із 08.30 год. до 11.30 год. він був присутній на роботі у АДРЕСА_1 , подія прогулу відсутня, а вищевказані акти про відсутність на робочому місці та про відмову надати письмові пояснення сфальсифіковані, недостовірні та спростовуються показаннями свідків.

Апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду про те, що вищезазначені підстави для видачі наказу про звільнення позивача є недостовірними доказами і спростовуються наявними у справі доказами, зокрема, показаннями свідків.

Так у суді першої інстанції свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав показання, що позивач ОСОБА_1 не з`являвся на роботу тривалий час і 28.09.2021 його також не було на роботі. У зв`язку із чим було складено акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці. Зокрема, 28.09.2021 зранку заступник директора парку повідомила, що ОСОБА_1 відсутній на робочому місці, і таким чином вони встановили, що його немає на роботі. Зазначив, що на роботі він позивача ніколи не зустрічав. Місцем складання цього акту був офіс на АДРЕСА_2 . Свідок зазначив, що не пам`ятає точно чи знаходився 28.09.2021 та 29.09.2021 на юридичній адресі офісу АДРЕСА_1 , оскільки вже пройшло багато часу із тієї події. Щодо акту про відмову надавати письмові пояснення, повідомив, що даний акт складався без присутності позивача, а позивач повідомлявся у телефонному режимі про вимогу надати письмові пояснення. Щодо зборів трудового колективу, повідомив, що не знає яким чином повідомлялися працівники парку про ці збори, його повідомили, тому він був присутнім на цих зборах.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні в суді першої інстанції надала показання, що ОСОБА_1 звільняли за типовою схемою, була група людей, яка нібито фіксувала відсутність позивача на роботі 28.09.2021 і нібито фіксувала відбирання від нього пояснень 29.09.2021. Ствердила, що 28.09.2021 та 29.09.2021 позивач ОСОБА_1 був присутній на роботі цілий день за адресою адміністративної будівлі парку АДРЕСА_1 . Повідомила, що ні 28.09.2021, ні 29.09.2021 посадові особи, які підписали акти про відсутність на робочому місці від 28.09.2021 та про відмову надати письмові пояснення від 29.09.2021 ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 не знаходились в Ужанському НПП за адресою смт. Великий Березний, вул. Незалежності, 7. Щодо протоколу № 10 чергових зборів працівників Ужанського НПП, де головою зборів зазначено ОСОБА_6 , а секретарем ОСОБА_10 стверджує, що немає ніяких підтверджень того, що ці особи були обрані головою та секретарем, оскільки із 2014 року головою трудового колективу була ОСОБА_3 , а секретарем був ОСОБА_1 , тому вважає, що цей документ є сфальсифікованим. ОСОБА_3 повідомила суду, що вона звернулася у правоохоронні органи щодо порушення кримінального провадження по факту фальсифікації зборів трудового колективу, протоколу зборів трудового колективу, списку присутніх на зборах трудового колективу, щодо тих людей, які сфальсифікували ці документи. І по даному факту, у подальшому, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2022 її скаргу задоволено частково, зокрема, в частині внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, викладених у заяві про злочин від 26.07.2022.

Також, зазначила, що у витягу із колективного договору Ужанського НПП зазначено, що колективний договір, яким станом на сьогодні користуються працівники Ужанського НПП, складений 2018 року директором ОСОБА_11 і нею, як головою трудового колективу ОСОБА_3 . Додала, що ніхто не повідомляв її та працівників Ужанського НПП, що буде проводитися засідання ради трудового колективу Ужанського НПП за адресою вул. Шевченка 27 смт. Великий Березний, оскільки головою ради трудового колективу була вона і до неї ніхто не звертався щодо погодження звільнення ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні в суді першої інстанції стосовно звільнення позивача надав показання, що 28.09.2021 були складені акти щодо відсутності позивача на роботі та відмову позивача надавати письмові пояснення з приводу відсутності на роботі, доповідна записка та протокол чергових зборів працівників Ужанського НПП від 29.09.2021. Підтвердив суду, що 28.09.2021 ОСОБА_1 був на роботі весь робочий час, також 29.09.2021 позивач був на роботі. Крім того, свідок зазначив, що 28.09.2021 осіб, які складали та підписали дані акти ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 він не бачив та інші працівники парку також не бачили їх за адресою офісу парку Незалежності,7 смт. Великий Березний. Щодо акту від 29.09.2021 про відмову ОСОБА_1 надавати письмові пояснення, у якому зазначено, що ОСОБА_1 о 08.20 год. відмовився надавати пояснення, свідок зазначав, що працівники парку ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 не були того дня на роботі за адресою офісу парку Незалежності, 7 смт. Великий Березний. Про робоче місце Ужанського НПП ствердив, що не був виданий розпорядчий документ та не було належним чином доведено до відома працівників парку, що робоче місце парку знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання в суді першої інстанції дала показання про те, що працює заступником директора в Ужанському національному природному парку із 01.09.2021. Зазначила, що позивач тривалий час не з`являвся на роботу і 28.09.2021 позивача не було на роботі, тому вона попросила директора парку про те, що потрібно приймати якісь міри, а саме складати акт про відсутність його на роботі та звільняти його. Так, вони склали акт про відсутність позивача на робочому місці, а на другий день був складений протокол робочої групи про те, що в їхній присутності позивач відмовився давати пояснення по якій причині він не був на робочому місці, і в подальшому наказом директора парку позивача було звільнено із займаної посади. Ствердила, що не знає по якій причині у акті про відмову позивача надати письмові пояснення не зазначено, що ОСОБА_1 повідомлявся у телефонному режимі про необхідність надати пояснення з приводу відсутності його на робочому місці. На запитання представника позивача хто із працівників Ужанського НПП був присутнім на зборах трудового колективу і як відбувалося голосування і прийняття рішення, свідок відповіла, що це не були збори трудового колективу, а були збори працівників в кількості 4 чоловік, і на цих зборах було вирішено звільнити позивача із займаної посади.

Ужанський національний природний парк на надав до матеріалів справи допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, що робоче місце ОСОБА_1 відповідно до статті 29 КЗпП України було визначено у АДРЕСА_2 .

Позивачем доведено належними та допустимим доказами присутність на роботі у АДРЕСА_1 .

Таким чином, оцінюючи докази в сукупності, за відсутності доказів щодо визначення позивачеві робочого місця за адресою у АДРЕСА_2 , зафіксована в акті обставина відсутності позивача ОСОБА_1 на робочому місці 28.09.2021 є недостовірною та недоведеною, спростована показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , які підтвердили присутність ОСОБА_1 на робочому місці 28.09.2021 у АДРЕСА_1 .

За встановлених обставин сам факт порушення позивачем трудової дисципліни відсутній.

Дану обставину судова колегія оцінює з урахуванням показань свідка ОСОБА_8 (начальника відділу рекреації та благоустрою Ужанського НПП, за участі якого за адресою смт. Великий Березний, вул. Шевченка, 27 було складено акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 та акт про відмову останнього надати письмові пояснення), який визнав ту обставину, що він ніколи не зустрічав на роботі позивача ОСОБА_1 , при тому, що останній із 06.09.2016 займав посаду начальника відділу науково-дослідної та еколого-освітньої діяльності.

Колегія суддів критично оцінює показання свідка ОСОБА_6 , зокрема, про те, що позивач ОСОБА_1 відмовився надати письмові пояснення у присутності заступника директора Ужанського НПП Кваковської І.М., начальника відділу з охорони ПЗФ Каменца В.В., начальника відділу рекреації та благоустрою Ужанського НПП Горбей О.Я. оскільки вони суперечать показанням свідка ОСОБА_8 , який стверджував, що акт про відмову надавати письмові пояснення складався без присутності позивача, а ОСОБА_1 повідомлявся у телефонному режимі про вимогу надати письмові пояснення.

За таких обставин немає підстав вважати, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення роботодавець дотримався передбаченого ч. 1 ст. 149 КЗпП України порядку застосування дисциплінарного стягнень, виконав свій обов`язок зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При цьому оскільки роботодавець не надав належних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження прогулу позивача без поважних причин, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що таке звільнення є незаконним.

Відповідачем не доведено факту допущення працівником дисциплінарного проступку, за яке застосовано захід стягнення у виді звільнення.

Оскільки відсутні належні, допустимі, достатні, достовірні докази, які б свідчили про вчинення позивачем 28.09.2021 дисциплінарного проступку, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача за пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, тому вимоги позову про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення його на роботі є обґрунтованими.

Стосовно посилань відповідача щодо пропуску строку звернення до суду, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідач зазначав, що копія наказу про звільнення ОСОБА_1 від 29.09.2021 №35-к була направлена рекомендованим листом, але такий лист повернувся на зворотну адресу Ужанського НПП 16.11.2021 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому відповідач не надав до матеріалів справи належних і допустимих доказів на підтвердження того, що роботодавець виконав обов`язок видати у день звільнення працівникові копію наказу про звільнення, а також доказів відмови працівника отримати копію такого наказу.

Також Ужанський НПП визнав ту обставину, що ОСОБА_1 не видано трудову книжку, оскільки такі документи є викраденими і з даного приводу проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-409цс16 зроблено висновок, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 559/321/16 (провадження № 14-367 цс 18).

На підставі Закону України від 30.03.2020 № 540-IX (який набрав чинності 02.04.2020) КЗпП України доповнено главою XIX «Прикінцеві положення», згідно з якими у п. 1 визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 було звільнено з посади 30.09.2021.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 N 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався та був відмінений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а отже діяв на момент подання позову 17.06.2022, згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому конверті (а.с. 38).

Отже, усі доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, передбаченого ст. 233 КЗпП України, є безпідставними, оскільки такий строк продовжувався та не сплинув на момент пред`явлення цього позову.

Відтак рішення суду в частині вирішення вказаних вимог є законним і обґрунтованим, а смерть фізичної особи позивача у спорі, який не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення суду не може бути підставою для застосування вимог ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

Отже, судове рішення в частині вирішення вимог про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі слід залишити без змін.

Стосовно доводів позивача про те, що наказ про звільнення підписано неповноважною особою, слід зазначити таке.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 у справі № 260/1657/21 задоволено адміністративний позов ОСОБА_11 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 124-0 від 29.04.2021 «Про призначення ОСОБА_2 ».

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 вищевказане рішення залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104506632).

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2022 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі № 260/1657/21.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.08.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2022 року у справі № 260/1657/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105852482).

Отже, наказ про призначення ОСОБА_2 директором скасовано на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.01.2022, яке набрало законної сили 25.05.2022. Відтак посилання позивача на те, що наказ про звільнення від 29.09.2021 підписано неповноважною особою є безпідставним та ґрунтується на помилковому тлумаченні норм права.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив із того, що у даній справі розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду; при цьому не з`ясувавши розмір виплат позивачеві за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення, суд визначив середній заробіток виходячи з того, що згідно штатного розпису з 01.01.2021 заробітна плата начальника відділу науково-дослідної та еколого-освітньої діяльності становила 8010,00 грн. - посадовий оклад, та 1201,50 грн. - надбавка за науковий ступінь, разом 9211,50 грн., розмір надбавки за вислугу років 10% - 801,00 грн. щомісячно, що разом становить на рік 120 150,00 гривень ((8010,00+1201,50+801,00) *12 місяців). Відтак, суд першої інстанції вважав, що середньоденна заробітна плата позивача становить 480,60 грн. (120150,00 грн./250 кількість робочих днів у 2021 році = 480,60 гривень, а середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.09.2021 по 28.11.2022 становить 139 854, 60 гривень (480,60 * 291 робочих днів).

Проте, із такими висновками місцевого суду погодитися не можна, оскільки їх зроблено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Розрахунковий період за останні 12 календарних місяців роботи стосується обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки (абзац 1 пункту 2 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995).

Натомість відповідно до абзаців 3, 4 пункту 2, абзацу 1 пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995, середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення.

Застосовуючи помилково при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу розрахунковий період 12 календарних місяців 2021 року та 250 робочих днів 2021 року, суд не врахував також тієї обставини, що позивача звільнено з 30.09.2021.

Таким чином розмір середньої заробітку за час вимушеного прогулу судом першої інстанції визначено невірно.

Оскільки за змістом ч.1 ст. 377 ЦПК України, у випадку смерті фізичної особи сторони у спорі - апеляційний суд наділений повноваженнями скасувати рішення суду першої інстанції повністю або частково та закрити провадження у справі, або залишити рішення суду першої інстанції без змін, і не має повноважень змінити повністю або частково рішення суду щодо померлої особи, через неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права рішення суду в частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині.

За таких обставин, встановивши, що позивач ОСОБА_1 помер після ухвалення рішення суду першої інстанції, а спірні трудові правовідносини щодо скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не допускають правонаступництва, перевіривши в чому полягає незаконність та необґрунтованість рішення місцевого суду, колегія суддів вважає, що судове рішення в частині вирішення позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі слід залишити без змін, а в частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати, та провадження у справі у цій частині закрити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 374, ч.ч. 1, 3 ст. 377, п. 7 ч. 1 ст. 255, п. п. 3, 4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ужанського національного природного парку, в інтересах якого діє адвокат Швець Дмитро Юрійович задовольнити частково.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування наказу директора Ужанського національного природного парку № 35-к від 29.09.2021 про звільнення ОСОБА_1 та поновлення його на посаді начальника відділу науково-дослідної та еколого-освітньої діяльності Ужанського національного природного парку залишити без змін.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2022 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати, та провадження у справі у цій частині закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2023 року.

Головуюча:

Судді: