Справа № 567/411/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

при секретарі - Пономаренко Р.А.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Баталової Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, про визначення місця проживання дитини

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначає, що з 30.10.2009 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Острозького районного суду від 30.03.2020.

Від шлюбу з ОСОБА_2 у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилися проживати за обопільною згодою разом з відповідачем ОСОБА_2 .

Вказує, що після розірвання шлюбу позивач добровільно надавав ОСОБА_2 матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини і приймав участь у її вихованні.

Зазначає, що на даний час донька проживає з ним та виявила бажання і надалі проживати з ним, у зв`язку з чим ОСОБА_1 запропонував відповідачу передати їх спільну дитину на його утримання та виховання.

Окрім того, вказує, що 01.10.2021 він уклав шлюб з ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась спільна донька ОСОБА_5 .

Враховуючи вищенаведене, просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, як батьком.

Суд, розглянувши справу відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України за правилами загального позовного провадження, встановив наступне.

Ухвалою суду від 21.03.2023 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористалась.

Ухвалою суду від 11.05.2023 закрито підготовче провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідач не подавала.

За клопотанням позивача, з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві.

Пояснив, що з 30.10.2009 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Острозького районного суду від 30.03.2020. Від шлюбу з ОСОБА_2 у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилися проживати за обопільною згодою разом з відповідачем ОСОБА_2 . Зазначає, що з 2021 року та на даний час донька проживає разом з ним та виявила бажання і надалі проживати з ним.

Окрім того, вказує, що 01.10.2021 він уклав шлюб з ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась спільна донька ОСОБА_5 .

Також вказує, що він має самостійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дітей, за місцем проживання для дітей створені всі належні умови для їхнього життя та розвитку.

Вважає, що малолітня донька має проживати з ним, за його місцем проживання де створено всі необхідні умови для проживання дітей.

Зазначив, що не чинить відповідачу перешкод в спілкуванні з донькою. Вказує, що має змогу забезпечити дитині належні умови для проживання та навчання та просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, як батьком.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області в судовому засіданні пояснила, що на комісії з питань захисту прав дитини розглядалось клопотання ОСОБА_1 жителя м. Острог, щодо визначення місця проживання разом з ним його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шляхом опитування батьків та дитини було встановлено, що дитина проживає з батьком ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні. Мати дитини, ОСОБА_2 , не висловила заперечень щодо визначення місця проживання дитини з батьком, документів необхідних для розгляду питання визначення місця проживання дитини з нею не подавала. Також під час бесіди з дитиною, малолітня ОСОБА_3 висловила бажання проживати разом з батьком.

На підставі відомостей одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про визначення доцільним проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своїм батьком ОСОБА_1 , жителем м. Острог Рівненської області.

З досліджений в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

З 30.10.2009 ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 30.03.2020 було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12-13)

Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 виданого 25.01.2013, вбачається, що ОСОБА_1 вказаний її батьком, а ОСОБА_2 - матір`ю. (а.с.11)

Згідно довідки №48/01-28 від 01.03.2023 вбачається, що ОСОБА_3 є ученицею 4Б класу Острозького ліцею №2 Острозької міської ради. (а.с.14)

Відповідно до акту обстеження перевірки житлових умов заявника від 03.03.2023 встановлено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 та до складу його сім`ї входять: ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_7 - син дружини, ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_3 - донька. (а.с.15)

Зазначене також підтверджується довідками про зареєстрованих у житловому будинку від 28.02.2023. (а.с.23, 24)

Відповідно до довідки ТОВ "РБП ГРУП "Кайрос" від 14.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 працює у вказаному товаристві з 20.09.2018 по теперішній час. (а.с.22)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області №1906/06/01-17/23 від 20.04.2023 вбачається, що перевіркою було встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На даний момент дитина проживає з батьком та перебуває на його повному утриманні.

Шляхом опитування дитини було встановлено, що вона виявила бажання проживати з батьком, а з мамою згідна бачитись.

На підставі відомостей одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, беручи до уваги пояснення та побажання дитини, органом опіки та піклування було прийнято рішення про визначення доцільним проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своїм батьком ОСОБА_1 (а.с.42)

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Відповідно до ч.ч.4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Даних, які свідчили б про недостатню обґрунтованість висновку органу опіки та піклування та/або його суперечливість інтересам дитини матеріали справи не місять, а тому суд приймає його як належний доказ.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Так, в ході розгляду справи було встановлено, ОСОБА_1 має постійне місце проживання, де створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Одночасно суд враховує, що умови проживання і більший розмір заробітку у даному випадку не є визначальними при вирішенні спору щодо місця проживання дитии сторін.

Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що ОСОБА_1 постійно піклується про дитину, бере участь у її навчанні, духовному та фізичному розвитку, на час розгляду справи малолітня донька сторін надає більшої прихильності батькові, у ОСОБА_1 наявне упоряджене житлове приміщення, створено умови для належного виховання, навчання та розвитку дитини.

Враховуючи проведені обстеження житлових умов дитини, пояснень батьків з приводу місця проживання дитини та побажань самої дитини, а також із врахуванням тієї обставини, що протягом тривалого часу місце проживання дитини сторін з батьком визначилось, суд не вважає доцільним його змінювати.

При цьому суд зазначає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

Також суд зазначає, що у випадку зміни життєвих обставин у сім`ях сторін, зміни побажань дитини у визначенні її місця проживання, таке може бути переглянуто органом опіки і піклування, судом чи за погодженням самими батьками.

Згідно з ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Разом з тим, перевіривши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, незважаючи на принцип 6 Декларації прав дитини, яким передбачено, що малолітня дитина може бути розлучена з матір`ю лише за виняткових обставин, при прийнятті рішення надає перевагу частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 та керується цією нормою, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а зібрані у справі докази з урахуванням думки дитини та висновку органу опіки та піклування вказують на те, що проживання малолітньої дитини сторін з батьком найкраще забезпечить інтереси дитини.

Так, у статтях 8, 9 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Одночасно суд враховує, що законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи інтереси дитини, суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини сторін разом з батьком, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.141, 157, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області (місце знаходження: м.Острог пр. Незалежності, 14 Рівненської області) про визначення місця проживання дитини задоволити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.08.2023

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.