Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/4184/23
Провадження № 2/711/1401/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Булгакової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дубини В.В.,

представника позивача адвоката Дмитрика С.В., представника відповідача - адвоката Пропадущого А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша черкаська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача - ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша черкаська державна нотаріальна контора, в якому просив визнати заповіт від імені померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 недійсним.

В підготовчому судовому засіданні від представника відповідача - адвоката Пропадущого А.В., надійшло клопотання про передачу даної позовної заяви за підсудністю на розгляд до Соснівського районного суду м. Черкаси, оскільки фактично спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до змісту позовної заяви йдеться безпосередньо про вказане майно. А тому, оскільки позивачем заявлено позовну вимогу із приводу нерухомого майна, на дану категорію справ поширюється дія правила про виключну підсудність, а відтак просив суд, на підставі пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, передати дану справу на розгляд доСоснівського районного суду м. Черкаси, як до суду територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу місця знаходження спірного нерухомого майна.

Представник позивача - адвокат Дмитрик С.В. не заперечував проти задоволення заявленого клопотання, бо також вважає, що на цю категорію справ розповсюджується дія правила про виключну підсудність, оскільки в позові йдеться саме про квартиру АДРЕСА_1 .

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявленого клопотання, приходить до наступного.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції й у законному складі суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч.ч.1,2 ст.27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у пунктах 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об`єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред`являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо).

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, а також до позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів (правочинів) щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майном», а тому правило вищевказаних норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним заповіту свого батька - ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 . Його батькові належала квартира АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що його права як спадкоємця за законом порушені, оскільки під час посвідчення цього заповіту його батько дуже хворів, а тому не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

З копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4 вбачається, що померлий усе свої майно заповів відповідачу ОСОБА_3 .

Відповідно до відповіді № 208772 від 01.09.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 належала померлому ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами у даній справі виник саме з приводу визнання недійсним заповіту, яким померлий ОСОБА_4 заповідав все своє майно відповідачу, в тому числі і нерухоме майно (квартира АДРЕСА_1 ), а тому підсудність даної справи визначається за правилом виключної підсудності.

Згідно з ч. 1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

За адміністративно територіальним поділом квартира АДРЕСА_1 відноситься до Соснівського району м. Черкаси, на який поширюється територіальна юрисдикція Соснівського районного суду м. Черкаси.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (стаття 32 ЦПК України).

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (стаття 378 частина перша ЦПК України).

За наведених вище обставин, враховуючи, що позивачем заявлено позовну вимогу із приводу нерухомого майна та на дану категорію справ поширюється дія правила про виключну підсудність, клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю підлягає задоволенню.

А відтак, оскільки дана справа не підсудна Придніпровському районному суд м. Черкаси, суд вважає за необхідне на підставі пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України передати дану справу на розгляд до Соснівського районного суду м. Черкаси, як до суду територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу місця знаходження спірного нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 28, 31, 32, 187, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката Пропадущого Андрія Володимировича про передачу справи за підсудністю задовольнити.

Цивільну справу № 712/4184/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша черкаська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним передати за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси (вул. Гоголя, буд. 316, м. Черкаси, 18015).

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Г. В. Булгакова