Справа № 161/2068/23
Провадження № 2/161/1413/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року місто Луцьк Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

представника позивача Воронецького А.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області до ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право на користування службовою квартирою та виселення без надання іншого жилого приміщення,-

В С ТА Н О В И В:

Аварійно-рятувального загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (далі АРЗ СП ГУ ДСНС України у Волинській області) звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 в період з 05.04.2006 по 30.12.2015 проходив службу цивільного захисту в підрозділах Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (далі УДСНС України у Волинській області). Наказом ДСНС від 29.03.2021 № 167 УДСНС України у Волинській області перейменовано на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (далі ГУ УДСНС України у Волинській області).

Наказом УДСНС України у Волинській області від 30.12.2015 № 633 «Про звільнення зі служби, покладання т.в.о., надання відпусток, повернення після лікування та звільнення від виконання службових обовязків у зв`язку з хворобою», майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , помічника начальника чергової зміни (з питань оперативного реагування) оперативно координаційного центру УДСНС України у Волинській області, відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу було звільнено зі служби цивільного захисту в запас Збройних сил України за п.п. 3 п.176 (за станом здоров`я), з подальшим виключенням з кадрів ДСНС України.

Під час проходження служби в підрозділах УДСНС України у Волинській області відповідач отримав на час проходження служби в тимчасове користування службове житло. 13.12.2013 між АРЗ СП ГУ ДСНС України у Волинській області та ОСОБА_1 було укладено договір найму службового житлового приміщення та підписано обома сторонами акт приймання-передачі службового жилого приміщення від 13.12.2013, який є невід`ємною частиною договору, згідно якого наймодавець надає, а наймач в свою чергу приймає службову квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначена службова квартира розташована в адмінбудівлі та перебуває на балансі структурного підрозділу ГУ ДСНС у Волинській області АРЗ СП ГУ ДСНС України у Волинській області, який відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 25.10.2022 індексний № витягу: , є правокористувачем цієї адмінбудівлі на праві оперативного управління.

Згідно ст.125 ЖК УРСР особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як 10 років, не можуть бути виселені зі службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення, проте відповідач пропрацював в ГУ ДСНС у Волинській області та його структурних підрозділах 9 років 8 місяців. Відтак з моменту припинення трудових відносин з ГУ ДСНС у Волинській області або його структурними підрозділами для ОСОБА_1 перестали існувати правові підстави користуватися наданим службовим житлом.

ГУ ДСНС у Волинській області на адресу відповідача було скеровано лист з вимогою про звільнення службової квартири з подальшою передачею її за актом приймання-передачі володільцю. Також, лист такого ж змісту було направлено на адресу фактичного проживання відповідача: АДРЕСА_2 .

Наказом начальника АРЗ СП ГУ ДСНС України у Волинській області № 4 від 05.01.2021 створено комісію для проведення інвентаризації службового фонду, якою було встановлено, що відповідач в наданій йому службовій квартирі не проживає з лютого 2021 року. В ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати комунальних послуг по утриманню будинку в сумі 1395,17 грн.

Посилаючись на викладене АРЗ СП ГУ ДСНС України у Волинській області, просить суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування службовою квартирою АДРЕСА_1 . Виселити ОСОБА_1 із службової квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою судді від 17.02.2023 відкрито провадження у справі.

Відзиву від відповідача до суду не надходило.

В судовому засідання представник позивача заявлений позов підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач позовних вимог не визнав. Суду пояснив, що він не може бути виселений із службової квартири АДРЕСА_1 , оскільки він провів там ремонтні роботи, а у випадку його виселення вважає, що позивач повинен йому відшкодувати грошові кошти, які він витратив на проведення ремонту в квартирі.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Відповідно до п.1.2-1.4 Статуту АРЗ СП ГУ ДСНС України у Волинській області, останній є юридичною особою () заснованою Державною службою України з надзвичайних ситуацій. Загін належить до сфери управління ДСНС та підпорядковується Головному управлінню Державної служби з надзвичайних ситуацій у Волинській області у порядку, визначеному законом. Загін має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в установах Державної казначейської служби України, рахунки в установах банків України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, іншу власну атрибутику й символіку, що реєструється відповідно до чинного законодавства; є бюджетною установою, утримується за рахунок коштів Державного бюджету (загального та спеціального фондів), має право укладати договори та угоди, набувати майнові і особисті немайнові права та обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді відповідно до вимог чинного законодавства.

Пунктами 5.1-5.3 вказаного статуту передбачено, що майно Загону становлять закріплені за ним матеріальні цінності, одержані в установленому порядку. Майно, отримане загоном від ДСНС, територіального органу або придбане за рахунок коштів загального та спеціального фондів державного бюджету, є державною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління. Загін використовує закріплене за ним майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Розпорядження майном та його відчуження здійснюється відповідно до чинного законодавства. Джерелами формування майна загону є, зокрема, майно передане від ДСНС та територіального органу.

Загін має право, серед іншого, отримувати від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян і благодійних фондів та використовувати у встановленому законодавством порядку кошти, подарунки, пожертви, благодійні внески, матеріальні цінності (будинки, споруди, обладнання, транспортні засоби тощо), що закріплено у п.3.1 Статуту.

Відповідно до ст.137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визначається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженими ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених законами, а також власником майном (уповноваженим ним органом).

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» передбачено, що Кабінет Міністрів України є суб`єктом управління, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом.

Уповноважені органи управління ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів, що передбачено п.5 ч.1 ст.6 вказаного Закону.

АРЗ СП ГУ ДСНС України у Волинській області є самостійною юридичною особою (суб`єктом господарювання) за якою закріплено нерухоме майно, що перебуває у власності Держави Україна, та яка здійснює управління таким майном на праві оперативного управління, а тому наділений такими речовими правами як право володіння, користування та розпорядження щодо цього майна, у зв`язку із чим має рівнозначну з власником правосуб`єктність при зверненні до суду з позовами про відновлення його порушених прав, що виникають з приводу користування таким майном.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника караулу 10-ї самостійної державної пожежної частини м. Любомль, що підтверджується витягом з наказу (по особовому складу) №18 від 05.04.2006.

Протоколом № 22 засідання житлової комісії ГУ МНС України у Волинській області від 06.12.2006 вирішено надати квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з 1-єї кімнати, житловою площею 17,3 кв.м., загальною площею 25,0 кв.м., начальнику караулу СДПЧ-10 м. Любомль ГУ МНС України у Волинській області лейтенанту внутрішньої служби Поліщуку А.А.

Згідно з витягом № 315-1 від 17.05.2007 Виконавчим комітетом Луцької міської ради, надано статус службової житлової площі ГУ МНС України в Волинській області квартирам згідно з додатком, серед яких квартира АДРЕСА_1 (а.с. 94).

Відповідно до виписки з протоколу ЖК ГУ МНС України у Волинській області від 11.03.2008 № 2, ОСОБА_1 , який проживає у службовій квартирі, пільг на отримання житла немає, поставлено на квартирний облік в загальну чергу від 17.02.2008.

Витягом з рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 26.11.2009 № 843-1, затверджено перелік військовослужбовців ГУ МНС України у Волинській області, взятих на квартирний облік для отримання державного житла, серед яких під № 10 ОСОБА_1

13.12.2013 між сторонами укладено договір № 26 найму службового жилого приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 та підписано акт приймання-передачі службового жилого приміщення.

Відповідно до витягу з наказу (по особовому складу) УДСНС України у Волинській області № 633 від 30.12.2015 майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , помічника начальника чергової зміни (з питань оперативного реагування) оперативно координаційного центру УДСНС України у Волинській області, відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу було звільнено зі служби цивільного захисту в запас Збройних сил України (з постановкою на військовий облік) за п.п. 3 п.176 (за станом здоров`я), з подальшим виключенням з кадрів ДСНС України та зняття з усіх видів забезпечення з 30.12.2015.

Судом встановлено, що з лютого 2021 року ОСОБА_1 зареєстрований, але не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується актами обстеження належного використання службових квартир (а.с. 54-72) та підтверджено самим позивачем у судовому засіданні.

Стаття 118 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної міської, районної в м. місті Ради народних депутатів.

Згідно з ч.1 ст. 122 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Відповідно до ст. 123 Житлового кодексу Української РСР порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79-83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106 цього Кодексу.

Відповідно ст. 124 Житлового кодексу України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

У ст. 125 ЖК Української РСР міститься вичерпний перелік осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення.

Відповідач не входить до зазначеного переліку осіб, яких не може бути виселено без надання іншого житла, оскільки він не пропрацював на посадах в Управлінні ДСНС України у Волинській області більше десяти років, та не отримав за час служби в його підпорядкованих підрозділах будь-яких пільг, про які зазначено вище.

Аналіз положень статті 125 ЖК Української РСР свідчить про те, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених устатті 124цього Кодексу,не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. Тобто до періоду, який враховується роботодавцем для застосування даної норми, зараховується виключно період роботи на тому підприємстві, в установі, організації, що надано таке службове приміщення.

Службове приміщення надано ОСОБА_1 . ГУ МНС України у Волинській області. Період служби (роботи) ОСОБА_1 в Управлінні ДСНС у Волинській області становить з 05.04.2006 по 31.12.2015 9 років 8 місяців, що є недостатнім для застосування норми п.2 ч.1 ст.125 ЖК Української РСР до вказаних правовідносин.

З моменту припинення трудових відносин із позивачем, який є власником службового житла, для відповідача перестають існувати правові підстави користування ним, що, по суті, робить подальше користування незаконним і призводить до виникнення в позивача, який надав службове житлове приміщення для проживання, права на звернення до суду з позовом про виселення в будь-який час, поки триває це правопорушення. Особа, яка користується службовим житлом, знає, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної в пунктах 49, 63 постанови від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, з моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування службовим житлом, якій воно було надане, володіє ним незаконно,і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення. Отже, позов про виселення є негаторним. Звернуто увагу на те, що ЄСПЛ, розглянувши справу за заявою військовослужбовця, який разом з іншими членами сім`ї був виселений із кімнати в гуртожитку після припинення служби у Міністерстві оборони України, дійшов висновку про відсутність порушення статті 8 Конвенції. ЄСПЛ вказав, що втручання, на яке скаржився заявник, переслідувало легітимну мету - захист інтересів економічного добробуту країни та прав інших осіб, а саме курсантів і працівників Національної академії оборони України й інших військовослужбовців, які потребували житло у зв`язку зі службою (рішення від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» («Karakutsya v. Ukraine»), заява № 18986/06,§ 71).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

В основу тимчасовості проживання в службовому житловому приміщенні покладено право власності на нього як на нерухоме майно, що належить державі в особі уповноважених підприємства чи установи або громадській чи кооперативній організації.

Відповідно до положень ст. 124 ЖК, робітники і службовці, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню зі службового житлового приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого житлового приміщення. Тим самим єдиною підставою для виселення зі службового житла законодавство України визначає припинення трудових (службових) відносин наймача з власником службового житлового приміщення.

Попри те, що в Україні виселення зі службового житла закон чітко пов`язує з припиненням трудових або службових відносин наймача з власником цього житла, ст. 8 Конвенції визнає правомірним втручання органів державної влади у право особи на повагу до свого приватного й сімейного життя та свого житла, якщо воно не лише здійснюється у зв`язку із законом, але є необхідним в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Аналізуючи легітимну (у розумінні ст. 8 Конвенції) мету виселення особи зі службового житла, після припинення її трудових відносин із роботодавцем, який надав це житло, вона повинна повернути службове приміщення, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники. Звідси мета виселення полягає саме в забезпеченні прав інших громадян і прав державних і громадських організацій, які є власниками службових житлових приміщень або за якими останні закріплені на праві оперативного управління.

Наявність конкретних працівників, характер трудових чи службових відносин із роботодавцем яких потребує проживання в зазначеному службовому приміщенні, та їх важливість і необхідність для інтересів підприємства, установи, організації, яким належить службове житло, є вагомим аргументом на підтвердження вказаної суспільної потреби.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові у справі № 653/1096/16-ц від 04 липня 2018 року, службове житло надається особі тимчасово, допоки не припиняться з роботодавцем, який надав це житло, її пов`язують трудові правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернене роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники.

Позивач вказує на те, що незаконне утримання відповідачем вказаної службової квартири позбавляє можливості державу забезпечити житловою площею інших працівників (осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту) Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області, які потребують поліпшення житлових умов, чим спричиняється шкода їх законним інтересам та правам, а також інтересам держави в частині можливості забезпечення останніх службовими житловими приміщеннями.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 втратив право на користування службовою квартирою та підлягає виселенню з службової квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Крім того, позивачем при звернені до суду було сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., який слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 17, 77-78, 81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, 387, 391 ЦК України, 109, 118, 124 ЖК УРСР, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування службовою квартирою АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_1 із службової квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області, витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Аварійно-рятувального загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (адреса: вул. Чернишевського, 114-А, м. Луцьк, );

Відповідач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта