№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7408/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Бусик О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року, ухвалене у складі судді Бусик О.Л., у цивільній справі № 201/12503/21-ц за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зменшення загального розміру заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про зменшення загального розміру заборгованості. Зазначав, що 26 вересня 2006 року між ним ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № MRIPGK04000029, за умовами якого банк зобов`язався надати йому кредитні кошти на строк з 26 вересня 2006 року по 23 вересня 2021 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 17 000,00 доларів США на придбання жилої нерухомості, а також у розмірі 2 988,03 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Того ж дня, 26 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № MRIPGK04000029/1. Також, 26 вересня 2006 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки. Зазначав, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 09 жовтня 2017 року задоволено частково позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з нього і ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №MRIPGK04000029 від 26 вересня 2006 року станом на 04 квітня 2016 року в загальній сумі 12 901,47 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 11 217,26 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 1 455,61 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом 228,60 доларів США. В подальшому, Іллічівським районним судом м. Маріуполя на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист. 14 травня 2021 року він звернувся АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № MRIPGK04000029 від 26 вересня 2006 року у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті. 21 жовтня 2021 року він отримав лист №20.1.0.0.0/7-211021/25553 від банку, в якому було повідомлено про задоволення його заяви про проведення реструктуризації зобов`язань за вказаним кредитним договором та було запропоновано схему реструктуризації кредиту та надано новий графік платежів. Також, у даному листі був зазначений розмір заборгованості за кредитним договором - 130 757,05 грн. На думку позивача вказаний розмір заборгованості, визначений банком після проведення реструктуризації, є необґрунтованим, не підтвердженим детальним розрахунком заборгованості по платежам та розподілам на тіло кредиту, відсотки, пеню, винагороди за надання фінансового інструменту, тощо, порахований невірно, оскільки 06 серпня 2015 року він, на виконання умов кредитного договору, здійснив останній платіж після чого припинив внесення щомісячних платежів щодо повернення суми кредиту та процентів, оскільки вважав, що в поновному обсязі виконав зобов`язання щодо сплати коштів за кредитом. З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_2 просив зменшити загальний розмір заборгованості за кредитним договором MRIPGK04000029 від 26 вересня 2006 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», змінений після реструктуризації зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором з 130 757,05 грн. до 0,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в позові пославшись на неправильно обраний спосіб захисту, залишив без вирішення його заяву про забезпечення позову та не врахував того, що відповідач не виконав ухвалу суду про витребування доказів, а також, не надав відзиву на позовну заяву. Суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним позивачем доводам по суті заявлених вимог та доводам щодо необхідного способу реструктуризації заборгованості з урахуванням сплачених ним сум в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Адвокат Хитрова Л.В., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів позивача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №MRIPGK04000029, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_2 кредитні кошти на строк з 26 вересня 2006 року по 23 вересня 2021 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 17 000,00 доларів США на придбання жилої нерухомості, а також у розмірі 2 988,03 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (т.1, а.с. 13-14).

Кредитним договором передбачено, що погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: щомісяця у період сплати, за який приймається період з 24 по 28 число кожного місяця, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 241,55 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 26 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № MRIPGK04000029/1 (т.1, а.с. 17).

Того ж дня, 26 вересня 2006 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки (т.1, а.с. 15-16).

ОСОБА_2 неналежним чином виконувалось зобов`язання щодо сплати кредитних коштів за кредитним договором №№ MRIPGK04000029, внаслідок чого станом на станом на 04 квітня 2016 року виникла заборгованість на загальну суму 12 901,47 доларів США.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 09 жовтня 2017 року (справа №264/3421/16-ц) стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № MRIPGK04000029 від 26 вересня 2006 року, яка станом на 04 квітня 2016 року складала 12 901,47 доларів США, з яких 11 217,26 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 1 455,61 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 228,60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом.

14 травня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № MRIPGK04000029 від 26 вересня 2006 року у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від 13 квітня 2021 року, який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язань за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті(т.1, а.с. 20).

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 АТ КБ «ПриватБанк» було прийнято рішення про проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом, на наступних умовах: сума заборгованості за кредитом становить 130 757,05 грн., кінцевий термін повернення кредиту - 11 жовтня 2031 року (включно); процентна ставка за користування кредитом - тип процентної ставки - не змінювана. Дата проведення реструктуризації - 12 травня 2021 року (т.1, а.с. 24-26).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення загального розміру заборгованості.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або односторонню зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про споживче кредитування», метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Статтею 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року.

Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7 згідно із Законом від 13 квітня 2021 року № 1381-IX.

Відповідно до п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Підпуктами 6, 7 п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що за результатами проведення реструктуризації на позичальника (особу, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) покладається такий вичерпний перелік зобов`язань перед кредитором:

- сплачувати суму заборгованості із сплати кредиту, що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації, рівними частинами щомісяця (починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації і надалі через кожний місяць) протягом 10 років з дня проведення реструктуризації, а якщо договором, відповідно до якого надано кредит, встановлено пізніший строк повного погашення суми кредиту, - протягом такого строку;

- сплатити суму заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації, що вважається не погашеною за результатами проведення реструктуризації;

- сплачувати проценти за користування кредитом за період з дня проведення реструктуризації, що нараховуються на непогашений залишок суми кредиту в розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні (застосовується останнє значення індексу, встановлене на початок календарного дня, в який проводиться реструктуризація), збільшеного на один процентний пункт.

Надалі розмір процентів за користування кредитом змінюється через кожен календарний рік з дня проведення реструктуризації та встановлюється у розмірі українського індексу ставок за дванадцятимісячними депозитами фізичних осіб у гривні (застосовується останнє значення індексу, встановлене на початок календарного дня, в який здійснюється зміна розміру процентів за користування кредитом), збільшеному на один процентний пункт.

Проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця, починаючи з 30 дня після дня проведення реструктуризації;

- сплатити пеню за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого абзацами другим - четвертим цього підпункту, починаючи з дев`яностого дня після дня проведення реструктуризації, у розмірі половини облікової ставки Національного банку України;

- оплачувати здійснення страхування, якщо такий обов`язок передбачений договором або договором іпотеки.

Підпуктом 8 п. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що погашена до дня проведення реструктуризації сума неустойки, крім суми неустойки, погашеної шляхом прощення, зараховується, як погашення існуючого станом на день, що передує дню проведення реструктуризації, непогашеного залишку суми кредиту (в першу чергу) та заборгованості із сплати процентів за користування кредитом за період до дня, що передує дню проведення реструктуризації (у другу чергу).

Як вбачається з матеріалів справи, 14 травня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором № MRIPGK04000029 від 26 вересня 2006 року.

За наслідками розгляду заяви позивача АТ КБ «ПриватБанк» було прийнято рішення про проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом, на наступних умовах: сума заборгованості за кредитом становить 130 757,05 грн., кінцевий термін повернення кредиту - 11 жовтня 2031 року (включно); процентна ставка за користування кредитом - тип процентної ставки - не змінювана. Дата проведення реструктуризації - 12 травня 2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Звертаючись з даним позовом до суду ОСОБА_2 було зазначено, що ним в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було сплачено 26 066,68 доларів США, а тому він вважає, що заборгованість за кредитним договором відсутня, внаслідок чого сума реструктуризації підлягає зменшенню до 0,00 грн.

Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем не було надано та не було доведено належними, достовірними та допустимими доказами про те, що вказаний розрахунок заборгованості банку, здійснений після реструктуризації, є невірним та таким, що здійснений в порушення вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-IX від 13 квітня 2021 року.

Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 09 лютого 2021 року у справі № 381/622/17 (пункт 14)).

Звертаючись з вказаним позовом позивач ставив питання про зменшення розміру заборгованості, зміненого після реструктуризації зобов`язань ОСОБА_2 , як позичальника, за кредитним договором № MRIPGK04000029 від 26 вересня 2006 рокузі 130 757,05 грн. до 0,00 грн.

Разом з тим, вимога позивача про зменшення розміру заборгованості, зміненого після реструктуризації зобов`язань позичальника за кредитним договором, не передбачена чинним законодавством, як спосіб захисту прав.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є підставою для відмови в позові.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ КБ «ПриватБанк» про зменшення загального розміру заборгованості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді