Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Ахтієвій Р.С.

за участю

представника позивача Пономаренка О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно, суд

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач посилається на те, що у вересні 2011 року позивач вселився в домоволодіння в АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок нікому не належав, інформація про попереднього власника відсутня. Відповідно до даних бюро технічної інвентаризації, право власності на дане майно ні за ким не значиться. Правовстановлюючих документів про право приватної власності на вказане домоволодіння немає.

Позивач вважає, що у зв`язку із добросовісним, безперервним володінням нерухомим майном - житловим будинком з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , у позивача виникло право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю у порядку ст. 344 Цивільного кодексу України.

Позивач зазначає, що з вересня 2012 року він безперервно, відкрито і добросовісно володію будинком, зареєстрований і проживає в ньому, здійснює поточний ремонт будинку, господарських будівель, несе інші витрати для забезпечення нормального існування та схоронності домоволодіння в цілому.

На підставі наведених обставин позивач прохає визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву про розгляд справи без участі представника.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно довідки Магдалинівської селищної ради від 24.05.2023 року, ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12).

Згідно інформаційної довідки КП «Новомосковське МБТІ» від 17.04.2023 року інвентаризаційні справи, реєстрові книги та інші матеріали, що стосуються реєстрації права власності на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , не значиться (а. с. 11).

Згідно копії технічного паспорту від 17.04.2023 року виданий ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , 1978 року побудови (а. с. 4-8).

В судовому засіданні були допитані як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що їм відомо про той факт, що позивач дійсно з 2011 року проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, війно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як зазначено в п. п. 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Суд встановив, що позивач, зокрема з 2011 року постійно проживає у вказаному будинку, що також не заперечується відповідачем.

Таким чином, суд встановив, що позивач більше ніж 10 років, а точніше, з 2011 року по теперішній час відкрито, добросовісно та безперервно володіє вказаним будинком; даний будинок не знаходиться у власності іншої особи, позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на будинок за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258,259,265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із: житлового будинку загальною площею 34,0 м2, житловою 15,5 м2 (літ. А-і в технічному паспорті), сараю (літ. Б 1), колодязя (літ. К1).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук