ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/4399/22

провадження № 22-ц/4809/939/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорова С. М., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Гончар В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє представник адвокат Майнард Наталія Олександрівна, на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Драний В. В.) від 18 травня 2023 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Драний В. В.) від 30 травня 2023 року, а також апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Пузир Владислав Олександрович, на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року ОСОБА_3 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 , пред`явив позов до ОСОБА_5 про припинення стягнення аліментів з батька дитини та стягнення аліментів з матері дитини.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2017 року у справі № 405/1095/17 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 березня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згодом малолітня дочка сторін по справі ОСОБА_6 стала постійно проживати з позивачем (її батьком), місце її проживання зареєстроване за місцем проживання батька.

З квітня місяця 2021 року відповідачка по справі проживає окремо від дитини закордоном у шлюбі з іноземцем.

Дитина фактично перебуває на утриманні позивача.

З огляду на істотну зміну обставин з часу ухвалення Ленінським районним судом м. Кіровограда рішення від 04 квітня 2017 року у справі № 405/1095/17, які впливають на обов`язок позивача з утримання дитини, він вважає, що є підстави для припинення стягнення з нього аліментів за вказаним рішенням.

Крім того, посилаючись на ці обставини та норми статей 180, 181 СК України, позивач стверджує, що є підстави для стягнення аліментів на утримання дитини з матері дитини.

З урахування заяви позивача від 12 грудня 2022 року про уточнення позовних вимог (т. 1, а. с. 107), він остаточно просив суд про таке:

1)припинити примусове стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання їх дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягнутих рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2017 року у цивільній справі № 405/1092/17;

2)стягнути з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання їх дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття;

3)стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст оскаржуваних рішень суду

І. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2023 року позов задоволено частково. Суд вирішив:

припинити примусове стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання їх дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стягнутих рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2017 року, у справі № 405/1092/17;

стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2022 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

у задоволенні решти позовних вимог відмовити;

стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 992,40 грн, а також в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Суд мотивував своє рішення тим, що після ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2017 року у справі № 405/1095/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання їх дочки місце проживання дитини змінилося, вона стала постійно проживати з батьком, який її утримує. Мати дитини проживає від неї окремо, добровільно сплачує кошти на дитину, але щодо цього ісує спір між сторонами. Встановивши такі обставини, суд вважав, що належить припинити стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину і навпаки, стягнути аліменти з ОСОБА_2 , матері дитини.

ІІ. Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2023 року суд стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7985,59 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач заявив вимогу про компенсацію відповідачем його витрат на професійну правничу допомогу в сумі 41602,09 грн, але представник відповідача довів неспівмірність таких витрат. Суд самостійно провів розрахунок витрат позивача на правничу допомогу і визначив їх в сумі 10647,45 грн, визнавши безпідставним включення до витрат на професійну правничу допомогу вартість консультації з питання визначення місця проживання дитини, вартість часу витраченого на явку в суд та на очікування судового засідання, оформлення поштових відправлень, підготовку заяв про видачу копії ухвали про відкриття провадження у справі та відвід секретаря судового засідання, відповіді на адвокатський запит, ознайомлення з матеріалами справи.

Суд підрахував, що позовні вимоги задоволені на 75 %, а тому присудив позивачу компенсацію визначених судом витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 7985,59 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги позивача

Позивач ОСОБА_3 , від імені якого діє представник адвокат Пузир Владислав Олександрович, оскаржив додаткове рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2023 року. У поданій до суду апеляційній скарзі він просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41602,09 грн.

В обґрунтування своєї вимоги зазначив, що суд першої інстанції не навів переконливих мотивів свого рішення. Зокрема, суд не навів обґрунтування втручання ним у домовленість між адвокатським об`єднанням і клієнтом про розмір гонорару по кожній із наданих послуг. Розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу повністю підтверджено наданими суду доказами. При цьому вартість послуг АО «Науменко, Боруш і партнери» є нижчими у порівняні з рекомендованими радами адвокатів регіонів України розмірами гонорарів адвокатів. Водночас відповідач не довів неспівмірність витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу позивача від відповідача до суду апеляційної інстанції не надійшов. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги відповідача

У поданій до суду апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 , від імені якої діє представник адвокат Майнард Наталія Олександрівна, просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2023 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2023 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

В обґрунтування своєї вимоги зазначила, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду, викладені у мотивувальній частині рішень, не відповідають обставинам справи.

Суд відмовився встановити місце перебування дитини на утримання якої позивач вимагає стягнення аліментів з відповідача.

Впродовж розгляду справи позивач системно і свідомо зловживав процесуальними правами, зокрема, подав безпідставний позов, приховував докази, затягував процес. Зокрема порушення виявилися у пред`явленні безпідставного позову про припинення стягнення з позивача аліментів, які насправді з нього примусово не стягуються, а також у тому, що відповідачка пропонувала позивачу надати їй платіжні реквізити для добровільного переказу коштів на утримання дитини, але такі реквізити їй не надали. Крім того, позивач не вжив заходів досудового врегулювання спору.

Отже, виснує відповідач, сторона позивача штучно створює враження правового спору, який фактично між сторонами відсутній.

В частині стягнення з відповідачки на користь позивача компенсації витрат на професійну правничу допомогу додаткове рішення є необґрунтованим через те, що у цій справі не було жодної необхідності у наданні позивачу комплексу правничої допомоги, особливо з огляду на невелику складність справи, немайновий характер спору, недоведеність понесених витрат.

Короткий зміст відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача

ОСОБА_3 , від імені якого діє представник адвокат Пузир Владислав Олександрович, подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому він виклав свою незгоду з доводами та вимогами її апеляційної скарги.

Позиції сторін, висловлені учасниками справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Позивач ОСОБА_3 особисто у судове засідання, призначене судом апеляційної інстанції на 17 серпня 2023 року о 12:30, не з`явився, а його представник адвокат Науменко Іван Федорович підтримав апеляційну скаргу позивача та не визнав апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , надав усні пояснення щодо апеляційних скарг та рішень суду першої інстанції.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Майнард Наталія Олександрівна підтримали подану ними апеляційну скаргу та надали пояснення стосовно викладених у скарзі доводів. Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 вони не визнали.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини справи:

Сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_9 являються батьками малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1, а. с. 15).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2017 року у справі № 405/1092/17 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 березня 2017 року і до повноліття дочки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а. с. 13).

Згідно з листом Подільського ВДВС у місті Кропивницькому ПСМУМЮ (м. Дніпро) від 11 листопада 2022 року № 50285/19.12-24/13 за інформацію з Автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні у відділі не перебувало виконавче провадження з примусового стягнення із ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_11 на тримання дитини ОСОБА_7 (т. 1, а. с. 98).

ОСОБА_3 з 05 вересня 2006 року, а ОСОБА_5 з 01 лютого 2013 року мають спільне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Місце проживання малолітньої дочки сторін по справі ОСОБА_12 також зареєстроване за тією ж адресою, що і її батьків.

Згідно з листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 02 березня 2023 року № 91-10315/18/23-Вих ОСОБА_5 в період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2022 року кілька разів перетинала державний кордон України, а саме: 02 квітня 2021 року виїхала за межі України, 22 серпня 2021 року в`їхала на територію України, 29 серпня 2021 року виїхала, 04 грудня 2021 року - в`їхала, 11 грудня 2021 року виїхала, 02 лютого 2022 року в`їхала, 22 лютого 2022 року виїхала з території України (т. 1, а. с. 219).

З дати останнього виїзду за межі території України, тобто з 02 лютого 2022 року, до дня ухвалення рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 перебувала закордоном (т. 1, а. с. 63).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Норми права, які застосовуються до спірних правовідносин, та їх джерела

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України).

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК Кодексу (ст. 141 СК України).

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.. 180 СК України).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. ч. 1 3 ст. 181 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. ч. 1 2 ст. 182 СК України)

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч. 1, ч. 2 ст. 179 СК України).

Положеннями ч. 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 8, ч. 9 ст. 7 СК України).

Згідно з ст. 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. (ч. 4 ст. 273 ЦПК України).

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/561/16-ц сформульовано висновок, який надалі неодноразово повторювався Судом (наприклад, постанова від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18), про те, що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

За змістом ст. 179 СК України аліменти на дитину є власністю дитини і мають використовуватися тим із батьків або іншим законним представником дитини, на ім`я якого вони виплачуються, за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати на забезпечення потреб дитини, пов`язаних з її життям, зокрема, потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

З огляду на суть аліментів, які стягуються на дитину, та зміст ст. 179 СК України можна виснувати, що право на отримання і розпорядження аліментами має той із батьків з ким дитина проживає і який безпосередньо здійснює витрати на забезпечення її потреб. Тому, отримання аліментів на дитину тим із батьків, хто проживає окремо від дитини і безпосередньо не опікується нею суперечить змісту норм статей 179, 180 СК України та вказує на відсутність у нього права на отримання аліментів і розпорядження ними.

Крім того, відновлення проживання платника аліментів (батька або матері) з дитиною, на утримання якої з нього стягуються аліменти, та його безпосередня участь в утриманні дитини є обставиною, яка припиняє існування підстав для примусового виконання обов`язку платника утримувати дитину (стягнення аліментів).

Положення Глави 15 СК України, якою регулюються обов`язки матері, батька утримувати дитину та його виконання, не містять норми, яка б прямо передбачала правові наслідки проживання дитини окремо від того із батьків якому сплачуються аліменти на дитину.

Проте, відповідно до ст. 10 СК України, до цих правовідносин можуть застосовуватися норми ч. 2 ст. 197 СК України, ч. 4 ст. 273 ЦПК України, які передбачають, що у разі коли після набрання рішенням суду законної сили зміняться обставини, які істотно впливають на розмір, тривалість чи припинення періодичних платежів (аліментів), за позовом сторони суд може змінити або звільнити від них.

Зазначені норми не визначають чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, зокрема припинення проживання дитини з одержувачем аліментів та відновлення проживання дитини з платником аліментів.

Такі висновки підтверджуються судовою практикою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наприклад, постанови від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18, від 29 червня 2022 року № 596/826/21

Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 3 ст. 2, ст. 12, ст. 81 ЦПК України).

Склад фактів, які підлягають доказуванню, визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

З урахуванням того, що предметом спору у цій справі, яка переглядається в апеляційному порядку є припинення стягнення за рішенням суду з батька дитини аліментів на користь її матері та стягнення таких аліментів з матері дитини на користь батька, однією з обставин, яка підлягає доказуванню є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення (з одержувачем аліментів чи з їх платником).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Докази у справі мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності, які встановлені ст. ст. 77 - 80 ЦПК України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку і правильно встановив, що після того, як рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2017 року у справі № 405/1092/17 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина перестала проживати разом з матір`ю у зв`язку із виїздом ОСОБА_2 за кордон, а натомість стала проживати з батьком ОСОБА_3 , який за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти.

Відповідачка визнала в суді, що вона фактично з дитиною не проживає, а тому не має змоги безпосередньо опікуватися нею, безпосередньо забезпечуючи її потреби.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не встановив місце перебування дитини є необґрунтованими оскільки у своїх поясненнях в суді відповідачка повідомила, що у зв`язку із виїздом за кордон на роботу вона залишила дитину батьку (позивачу у справі). Наразі вона перебуває закордоном.

Факт проживання дитини з батьком підтверджується дослідженими судом першої інстанції і оціненими відповідно до ст. 89 ЦПК України доказами.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що перестали існувати обставини за яких ОСОБА_2 мала право отримувати від ОСОБА_3 аліменти на утримання їх дитини. Крім того, перестали існувати обставини, які були підставою для ухвалення судом рішення від 04 квітня 2017 року у справі № 405/1092/17 про примусове виконання обов`язку батька утримувати дитину.

Та обставини, що виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2017 року у справі № 405/1092/17 наразі не існує не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про припинення стягнення аліментів з огляду на обов`язковість рішення суду (ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України) та можливість його пред`явлення до виконання стягувачем впродовж усього строку стягнення, тобто до 31 березня 2031 року, зокрема за минулий час (ст. 194 СК України).

До того ж відповідно до положень ст. 187 СК України стягнення аліментів на дитину можливе на підставі добровільної заяви платника про їх відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, або на підставі заяви стягувача, поданої разом з виконавчим листом.

Таким чином, виконання рішення суду про стягнення аліментів можливе не лише примусово, а й добровільно, оскільки рішення є обов`язковим для осіб, стосовно яких воно ухвалене.

З огляду на викладене, за наявності відповідних підстав, платник присуджених рішенням суду аліментів може бути звільнений від них не залежно від наявності/відсутності відкритого виконавчого провадження.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією довідки про доходи поліцейського-водія ОСОБА_1 від 04 листопада 2022 року № 169, за період з лютого 2021 року по жовтень 2022 року із заробітної плати на підставі його рапорту щомісячно відраховуються аліменти на користь ОСОБА_10 (т. 1, а. с. 82, 83, 105, 106).

Відповідачка пояснила, що отримувала аліменти від позивача, але повертала їх переказом на картковий рахунок, відкритий на ім`я їх дочки.

Отже, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про припинення стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 квітня 2017 року у справі № 405/1092/17.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

З огляду на те, що дитини проживає з позивачем, а відповідач проживає окремо, сторони не досягли домовленості й не уклали договір про сплату відповідачкою аліментів на утримання їх дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право висувати вимогу до відповідача про стягнення аліментів на дитину.

Відповідачка в апеляційній скарзі не навела заперечень щодо розміру присуджених на користь позивача аліментів, а тому в цій частині правильність висновку суду не переглядається апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність позову через відсутність предмета спору не знайшли свого підтвердження.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції, викладених у додатковому рішенні Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2023 року.

Конституцією України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу (ст. 59 Основного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Норми ст. 134 ЦПК України передбачають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Наслідки істотної невідповідності фактично понесених і документально підтверджених судових витрат заявленому у попередньому розрахунку встановлені ч. 4, 5 ст. 141 ЦПК України.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд першої інстанції встановив, що згідно з ордером на надання правової допомоги серії ВА № 103181 від 29 серпня 2022 року, виданого АО «Науменко, Боруш і партнери», в суді першої інстанції правничу допомогу позивачу ОСОБА_3 надавав адвокат Пузир В. О. на підставі договору про надання правової допомоги № 14/22 від 08 серпня 2022 року, укладеного між АО «Науменко, Боруш і партнери» і ОСОБА_3 .

Умовами вказаного договору передбачено, зокрема, таке:

адвокатське об`єднання за завданням клієнта зобов`язалося здійснювати захист, представництво або надавати інші види правової допомоги клієнту, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та додаткові/фактичні витрати, необхідні для виконання вказаного договору (п. 1.1);

оплата послуг адвокатського об`єднання здійснюється на підставі виставлених рахунків (п. 51.1.);

оплата правової допомоги (юридичних послуг) здійснюється клієнтом шляхом безготівкового перерахування вартості послуг, згідно з переліком та їх вартості, узгоджених сторонами у додатку № 1 до цього договору (п. 5. 2);

клієнт зобов`язується відшкодувати понесені адвокатським об`єднанням витрати, пов`язані з наданням юридичних послуг (правової допомоги) за договором, зокрема адміністративні витрати (поштові. канцелярські, транспортні та інші витрати, пов`язані із виконанням завдань (доручень) клієнта на підставі виставлених адвокатським об`єднанням рахунків протягом 3 (трьох) календарних днів з момент, їх отримання (п. 6.1.);

всі інші витрати сплачуються на підставі документів, що їх підтверджують (п. 6.2.).

В позовній заяві представник позивача вказав, що позивач поніс і очікує понести судові витрати в сумі 16000,00 грн, які складаються з приблизного розрахунку витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17710,00 грн та судового збору за подання позовної заяви в сумі 1000,00 грн (наведено згідно з текстом позовної заяви).

На підтвердження фактичних витрат позивача на професійну правничу допомогу його представник надав до суду першої інстанції три акти наданих послуг:

І. Акт наданих послуг № 14/22-1 від 29 серпня 2022 року згідно з яким АО «Науменко, Боруш і партнери» надало, а клієнт ОСОБА_3 прийняв юридичні послуги (правову допомогу) на суму 12040,00 грн, а саме:

1) консультація (усна, з вивченням документів) 08 серпня 2022 на загальну суму 1950 грн. (650 грн + 650 грн + 650 грн), а саме: консультація щодо наявності підстав для звільнення батька від аліментів присуджених судовим рішенням; консультація щодо наявності підстав для визначення місця проживання дитини з батьком; консультація щодо наявності підстав для стягнення аліментів на дитину з матері;

2) складання адвокатського запиту на загальну суму 2600 грн (1300 грн х 2), а саме до Подільського відділу у м. Кропивницькому Управління ДМС у Кіровоградській області 16 серпня 2022 року та Державної прикордонної служби України 19 серпня 2022 року;

3) інші заяви процесуального характеру 15 серпня 2022 року на загальну суму 650 грн.: заява про видачу копії судового рішення у справі № 405/1092/17;

4) складання позовної заяви немайнового характеру, справи по ЦПК (одна позовна вимога) на загальну суму 6500,00 грн. (3250, 00 грн. х 2);

- позовна вимога про припинення стягнення аліментів з батька присуджених судовим рішенням;

- позовна вимога стягнення аліментів на утримання дитини з матері;

5) відправка процесуального документа до суду (позову, клопотань, інших заяв з невід`ємними додатками) засобами «Електронного суду» та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу на загальну суму 65 грн, а саме заяви про видачу копії судового рішення;

6) відправка письмової кореспонденції поштою та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу на загальну суму 130,00 грн (65 грн х 2), а саме адвокатського запиту до Подільського відділу ДМС у Кіровоградській області 16 серпня 2022 року та адвокатського запиту до Державної прикордонної служби України 29 серпня 2022 року.

Додатково адвокатським об`єднанням понесені додаткові витрати із оплати судового збору за видачу копії судового рішення на суму 7,45 грн та коштів за послуги АТ «Укрпошта» на суму 156,54 грн, всього - 169,99 грн.

ІІ. Акт наданих послуг № 14/22-2 від 21 березня 2023 року згідно з яким АО «Науменко, Боруш і партнери» надало, а клієнт ОСОБА_3 прийняв юридичні послуги (правову допомогу) на суму 26212,09 грн, а саме:

1) складання відповіді на відзив, справи по ЦПК 07 листопада 2022 року на загальну суму 6700 грн (3350 грн х 2);

2) інші заяви процесуального характеру на загальну суму 4650 грн (650 грн х 2) + (670 грн х 5), а саме: заява про виклик свідків 29 серпня 2022 року; заява про надання ухвали про відкриття провадження у справі 14 вересня 2022 року: заява про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи з застосуванням фотозйомки 03 листопада 2022 року; заява про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи з застосуванням фотозйомки 14 грудня 2022 року; письмові пояснення на заперечення сторони відповідача 05 січня 2023 року; заперечення від 03 лютого 2023 року на клопотання відповідача про долучення доказів 07 лютого 2023 року; заява про відвід секретарю судового засідання 07 лютого 2023 року;

3) складання клопотання, справи по ЦПК на загальну суму 3300 грн (1625 грн + 1675 грн), а саме: про витребування доказів у Управління ДМС у Кіровоградській області та Адміністрації Державної прикордонної служби України 29 серпня 2022 року; про направлення ухвали про витребування доказів у Адміністрації Державної прикордонної служби України 15 грудня 2022 року;

4) ознайомлення з матеріалами судової справи: знімання фотокопій судової справи 03 листопада 2022 року, 15 грудня 2022 року на суму 124,62 грн; вивчення матеріалів судової справи та їх правовий аналіз 03 листопада 2022 року, 15 грудня 2022 року на суму 1246,20 грн;

5) відправка процесуального документа до суду (позову, клопотань, інших заяв з невід`ємними додатками) засобами «Електронного суду» та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу на загальну суму 135 грн (65 грн + 67 грн): заява про надання ухвали про відкриття провадження у справі 14 вересня 2022 року; клопотання про направлення ухвали про витребування доказів до Адміністрації Державної прикордонної служби України 15 грудня 2022 року;

6) відправка письмової кореспонденції поштою та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу: відправка стороні відповідача примірника письмових пояснень на заперечення сторони відповідача 05 січня 2023 року; відповідь від 07 березня 2023 року на адвокатський запит адвоката Майнард Н.О. від 02 березня 2023 року № 07/02 у справі № 405/4399/22;

7) складання/розробка документів, договорів, додаткових Угод, правочинів, звернень, заяв, скарг, інше на загальну суму 670,00 грн, а саме складання відповіді на адвокатський запит адвоката Майнард Н.О. від 02 березня 2023 року № 07/02 у справі № 405/4399/22 07 березня 2023 року;

8) участь у суді першої інстанції у справі до 5 позовних вимог, справи по ЦПК, а саме 03 жовтня 2022 року, 07 листопада 2022 року, 14 грудня 2022 року, 06 лютого 2023 року, 22 лютого 2023 року, 20 березня 2023 року на суму 9212,50 грн (837,50 + 1675,00 грн. + 1675,00 грн + 1675,00 грн + 1675,00 грн + 1675,00 грн).

Також, адвокатським об`єднанням понесені додаткові витрати із оплати коштів за послуги АТ «Укрпошта» щодо надсилання складеної відповіді на адвокатський запит на загальну суму 39,77 грн.

ІІІ. Акт наданих послуг № 14/22-2 від 18 травня 2023 року згідно з яким АО «Науменко, Боруш і партнери» надало, а клієнт ОСОБА_3 прийняв такі юридичні послуги (правову допомогу) на суму 3350,00 грн, а саме: участь у суді першої інстанції, у справах до 5 позовних вимог, справи по ЦПК, а саме 05 квітня 2023 року та 18 травня 2023 року на загальну суму 3350 грн. (1675 грн + 1675 грн).

Загальна сума вартість послуг, які надав адвокат АО «Науменко, Боруш і партнери» Пузир В. О. позивачу у цій справі згідно з трьома актами складає 41602,09 грн і оплачена позивачем повністю.

Представник відповідача - адвокат Майнард Н.О. у відзиві на позов та у судовому засіданні 18 травня 2023 року висловила заперечення щодо заявленого позивачем компенсації розміру витрат на професійну правничу допомогу через його не співмірність.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що попри безумовне право сторін договору про надання професійної правничої допомоги визначати гонорар адвоката, суд за заявою іншого учасника справи не позбавлений права оцінити заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв їх належності, обґрунтованості та пропорційності, встановлених ст. 137, 141 ЦПК України.

Однак замість перевірки доводів представника відповідача щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу на підставі критеріїв, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд першої інстанції вдався до необґрунтованого втручання право адвоката і клієнта визначати розмір гонорару, а саме цін на послуги, які надає адвокат своєму клієнту. Як наслідок, суд безпідставно занизив суму витрат позивача на надану йому адвокатом допомогу.

До того ж суд безпідставно відмовив у компенсації витрат на ознайомлення представника позивача з матеріалами судової справи із зніманням фотокопій судової справи, вивчення матеріалів судової справи та їх правового аналізу на суму 1246,20 грн.

Крім того, місцевий суд вказав, що час очікування судового засідання, час на дорогу, а також оформлення поштових документів для відправлення процесуальних документів та їх відправлення не є правничою допомогою, відтак, суми відшкодування таких витрат не включаються до витрат на професійну правничу допомогу.

Доречність такого зауваження суду є сумнівною, бо надані представником акти, на підставі яких позивач здійснив оплату за надану йому правничу допомогу, не містять відомості про включення таких витрат до переліку виконаної адвокатом роботи чи наданих послуг, а тому таке зауваження суду є недоречним.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності витрат на суму 135,00 грн на відправку документів з використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» та/або електронної пошти, враховуючи, що користування цими засобами комунікації є безкоштовним, а також на суму 650,00 грн за консультацію про наявності підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки це не є предметом спору у цій справі, а тому ці витрати не пов`язані з її розглядом.

Тож, на думку колегії суддів апеляційного суду, доведеними є витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 40817,09 грн (41602,09 135 650).

З урахуванням того, що справа не становить значної складності з огляду на предмет позову (аліменти), кількість заявлених позовних вимог (2 вимоги), кількість відповідачів (один), незначний обсяг обставин, які підлягали доказуванню, ціну позову, яку позивач не спромігся визначити, хоча його вимога про стягнення аліментів підлягає оцінці за правилами п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, невисоку складність виконаної адвокатом роботи, заявлення ним явно необґрунтованого відводу секретарю судового засідання, тому керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності колегія суддів апеляційного суду вважає, що заявлена позивачем до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною та підлягає зменшенню до 10000,00 грн з урахуванням частковість задоволення позову,

З огляду на неправильне застосування місцевим судом процесуального закону в частині розподілу судових витрат, що привело до неправильного вирішення цього питання, додаткове рішення суду належить скасувати і ухвалити щодо цього нове судове рішення.

Про судові витрати

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції залишає рішення суду першої інстанції від 18 травня 2023 року, яким справу вирішено по суті, без змін, то підстав для здійснення перерозподілу витрат позивача на сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немає.

Витрати відповідача, які понесені ним у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції покладаються на нього з огляду на результати розгляду справи.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач не повідомляв суд про свої судові витрати, відповідні докази не подав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , від імені якої діє представник адвокат Майнард Наталія Олександрівна, на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2023 року залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , від імені якої діє представник адвокат Майнард Наталія Олександрівна, на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2023 року задовольнити частково.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Пузир Владислав Олександрович, на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2023 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції 10000,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 серпня 2023 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник