1Справа № 334/4954/23 6/335/138/2023
УХВАЛА
01 вересня 2023 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Бештанківської К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», про заміну сторони стягувача на її правонаступника у виконавчому провадженні, -
До Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя за підсудністю з Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», про заміну сторони стягувача на її правонаступника у виконавчому провадженні.
02 лютого 2023 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №20230202, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» належні ТОВ «ФК «ЦФР», а ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників, вказаних у Додатку до Договору, що є його невід`ємною частиною.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку, разом з цим у заяві про заміну сторони стягувача ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» просило суд судові засідання проводити за відсутності його представника.
В силу приписів ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Згідно з вимогами ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши клопотання ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про витребування доказів суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (ч. 2 ст. 84 ЦПК України).
Звертаючись до суду із клопотанням про витребування доказів, заявник не надає доказів про звернення до первісного кредитора або до приватного виконавця із заявами про отримання виконавчого напису (його копії), постанови про відкриття виконавчого провадження, інших матеріалів виконавчого провадження, надання відомостей про ідентифікатор доступу.
Посилання заявника на те, що він не має статусу стягувача до винесення судом ухвали про заміну сторони у виконавчому провадженні, а тому не може отримати вказані докази, суд вважає безпідставними.
У даному випадку правосуб`єктність заявника як нового кредитора (стягувача) виникла на підставі договору про відступлення прав вимоги №20230202 від 02.02.2023. При укладанні цього договору ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», проявляючи обачність, з метою оцінки процесуальної ситуації та юридичної перспективи подальшого стягнення викупленого боргу, мало можливість з`ясувати обставини щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, отримати від попереднього кредитора відповідні матеріали.
Крім того, клопотання заявника про витребування доказів суд вважає необґрунтованим, виходячи із умов Договору відступлення прав вимоги № 20230202 від 02.02.2023, який укладено між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт».
Так, відповідно до п. 6.2.2 даного Договору, для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, кредитор надає новому кредиторові Документацію в порядку, передбаченому цим Договором. Пунктом 2 Договору визначено тлумачення термінів, зокрема і термін «Документація» - документи, які є в наявності у кредитора та засвідчують права, що передаються.
При цьому, суду не надано доказів, що заявнику у даній справі не були передані документи, про витребування яких подано клопотання.
З урахуванням зазначеного суд доходить висновків, що клопотання ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про витребування доказів задоволенню не підлягає.
Так, судом встановлено наступні обставини по справі.
02 лютого 2023 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №20230202, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» належні ТОВ «ФК «ЦФР», а ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників, вказаних у Додатку до Договору, що є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 6.2.2 даного Договору, для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, кредитор надає новому кредиторові Документацію в порядку, передбаченому цим Договором. Пунктом 2 Договору визначено тлумачення термінів, зокрема і термін «Документація» - документи, які є в наявності у кредитора та засвідчують права, що передаються.
Оцінюючи аргументи викладені в заяві, суд приходить до наступного.
Згідно з ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд змінює таку сторону її правонаступником. Заява, про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі, до відкриття виконавчого провадження (ч.5 ст.3 442 ЦПК України).
Отже, нормами ЦПК України встановлена можливість заміни стягувача або у виконавчому провадженні, або у виконавчому листі.
Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання, отже положення статті 442 ЦПК України не можуть бути застосовані за аналогією у випадку заміни сторони у виконавчому написі нотаріуса, виконавче провадження за яким ще не відкрито.
Постановою від 12.10.2022 по справі №183/4196/21 Велика Палата Верховного Суду встановила, що оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Поряд з цим, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка передбачена п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII.
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.
Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права кредитора на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.
Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що стягнення за виконавчим написом провадиться у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено примусове виконання рішення на підставі, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.
Однак, суд звертає увагу, що тільки після відкриття виконавчого провадження кредитор набуває статусу стягувача у виконавчому провадженні.
В свою чергу, заявником не надано відповідних доказів існування виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заборгованості за кредитним договором.
Крім того, з долучених до заяви документів, не можливо встановити чи взагалі вчинявся нотаріусом виконавчий напис та чи існує виконавче провадження з його примусового виконання, а тому й підстави для заміни стягувача наразі відсутні.
З урахуванням зазначеного суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні.
Разом з тим, суд зазначає про те, що ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» не позбавлено права повторно звернутися до суду з заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні надавши докази існування виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заборгованості за кредитним договором, а також наявність виконавчого провадження відкритого для примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.
При цьому, суд зазначає, що ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» як новий кредитор не позбавлене можливості звернутися до нотаріуса з заявою про видачу нового виконавчого напису нотаріуса за наявності для цього підстав із дотриманням відповідних правових вимог. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 липня 2022 року по справі №186/545/21.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 83, 84, 258-261, 353, 354, 442 ЦПК України, суд, -
У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про витребування доказів відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 01.09.2023.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко