Справа № 486/1299/22
Провадження № 2/486/183/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Волкової О.І.,

за участю: секретаря судового засідання Жук А.Ю.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що вона є власником 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 . Співввласниками цієї квартири є також її мати ОСОБА_3 , сестра ОСОБА_5 , племінник ОСОБА_6 та брат ОСОБА_4 . У 2011 році вона вийшла заміж за відповідача ОСОБА_2 . З метою оформлення відповідачу посвідки на постійне місце проживання вона надала йому згоду на реєстрацію місця проживання в спірній квартирі. 10.07.2022 їх шлюб був розірваний. У жовтні 2014 року відповідач переїхав у м. Київ і до сьогодні у квартирі не проживає. Вона не має можливості вільно розпоряджатись своїм майном, з огляду на реєстрацію відповідача Крім того, вона змушена оплачувати комунальні платежі за відповідача. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні 01.08.2023 позивачка суду пояснила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 2011 рік по 2014 рік. Згодом їх шлюб був розірваний. Відповідач переїхав до м. Києва, але залишився зареєстрований в її квартирі. Вона є співвласницею квартири. Відповідач порушує не лише її права, а й інших співвласників. З 2014 року, після розірвання шлюбу, відповідач в квартирі не проживає, але залишився в ній зареєстрований. Стосунки з ним вона не підтримує. Його місце перебування їй невідоме. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

У судове засідання відповідач не з`явився, про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином (а.с. 61, 92, 109, 119).

У судове засідання 01.08.2023 треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явились. Надіслали до суду заяви, в яких не заперечували проти задоволення позову, просили розглянути справу без їх участі.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 ; належить співвласникам позивачці ОСОБА_1 та членам її сім`ї: ОСОБА_3 - 1/5 частка, ОСОБА_7 - 1/5 частка, ОСОБА_4 - 1/5 частка, та ОСОБА_8 (а.с. 13).

Позивачці належить 1/5 частка спірної квартири АДРЕСА_1 ; в якій з 2011 року зареєстрований відповідач.

Крім того, відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) 018-503 від 02.11.2022 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані також ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 (а.с.7).

Згідно з актом про фактичне проживання мешканців квартири АДРЕСА_1 , виданого головою правління ОСББ «Цвіточний 16» Філімоновим Р.В., у зазначеній квартирі ОСОБА_9 зі слів сусідів не проживає з осені 2014 року (а.с.8).

Суд допитував в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підвтердили факт непроживання відповідача в квартирі АДРЕСА_1 ; з 2014 року.

Суд вбачає, що факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідач порушив права та законні інтереси позивача у справі.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з нормами ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень ст. 3, 15 ЦК України підставою для судового захисту цивільного права або інтересу є його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, в силу вимог статей 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає, ця квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України; статтями 1, 10-12, 13, 76, 78, 81, 89, 133, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 04 серпня 2023 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова