Справа № 214/6517/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 серпня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника відповідача - ОСОБА_4 ,

у відсутність відповідача - ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,

встановив:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» звернувся до суду з вказаним позовом, до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.03.2019 по 31.10.2022 у сумі 27 230,31 грн. та за період з 21.04.2019 по 21.02.2022 інфляційних втрат у сумі 2 838,49 грн. і 3% річних у сумі 932,32 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачами зобов`язань по її сплаті. В обґрунтування вимог позивачем зазначено,що товариство здійснює функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди та групи будинків та споруд, об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях Саксаганського району м. Кривого Рогу, в тому числі по АДРЕСА_2 . Відповідачі є власниками приміщення АДРЕСА_3 та споживачем наданих позивачем послуг за указаною адресою, що надавалися товариством по АДРЕСА_1 , договори про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій з ТОВ «Житлосервіс-КР» ними не укладалися. Оскільки відповідачі своєчасно та в повному обсязі кошти за надані послуги не сплачували, утворилась зазначена заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року прийнято до розгляду справу, розгляд ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 на вимогах наполягав з підстав, зазначених у тексті позовної заяві та відповідях на відзиви відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (у попередніх засіданнях), ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 вимоги позову не визнали з підстав, викладених у відзивах на позов.

В обґрунтування відзиву на позов відповідачем ОСОБА_2 зазначено, що у наданих стягувачем документах відсутні посилання на договір, укладений між ними, не зазначено, які саме послуги мають надаватися та які надавались ТОВ «Житлосервіс-КР», який порядок нарахування плати за користування послугами. У наданих позивачем додатках до позову містяться відомості по видам послуг по будинку за період з 01.03.2019 по 30.10.2022, однак зазначені у відомості послуги та цифри не зрозуміло, що відображають. Відповідачі є власниками окремого підвального нежитлового приміщення, яке використовується як торгівельне. Відомості про надання послуг, надані позивачем вказують про надання послуг по будинку, а не окремому приміщенню відповідачів, відсутні акти виконаних робіт саме по приміщенню відповідачів. До того ж позивач узагалі не виконує роботи по обслуговуванню будинку та прибудинкової території у будинку, протягом усього володіння ним приміщення, стягувачем не надавалось жодних комунальних послуг. У даному приміщенні, у якому він здійснює господарську діяльність, знаходиться магазин. Рішенням Криворізької міської ради № 65 від 12.02.1997 та постанови КМУ № 869 на керівників підприємств покладено обов`язок щодо прибирання і поливання прибудинкової території на відстані 15 метрів від об`єкту господарювання. Таким чином, прибирання прибудинкової території від об`єкту господарювання приміщення 1 будинку АДРЕСА_2 здійснюється власними силами, а не ТОВ «Житлосервіс-КР». 30.01.2007 ним було укладено договір з Криворізькою міською радою про оренду земельної ділянки площею 206 кв.м., а саме прибудинкової території житлового будинку по АДРЕСА_2 , яку він, як користувач, відповідно до рішення Криворізької міської ради № 65 має обслуговувати за свій кошт. Указаним договором оренди земельної ділянки передбачено обов`язок орендаря утримувати в належному стані орендовану земельну ділянку та здійснювати її благоустрій за власні кошти; забезпечити збереження, догляд і збільшення наявних земельних насаджень та об`єктів благоустрою протягом усього строку користування земельною ділянкою; тощо. Рішенням Криворізької міської ради № 4038 від 21.10.2015 затверджено правила благоустрою у м. Кривому Розі, за порушення яких суб`єкти господарювання притягаються до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП. На підтвердження надає копію протоколу про притягнення особи до відповідальності за вказаною статтею стосовно утримання прилеглої території суб`єктом господарювання. Ним також укладено договори з обслуговування компаніями «Екоспецтранс», «Сансервіс», «Криворіжелектромережі» для обслуговування приміщення. З позивачем він та інші відповідачі ніяких договорів на обслуговування не укладали, послуг він не отримували. Ніхто не може їх змусити укласти з позивачем договір. У дане приміщення не підведене газопостачання, не має витяжок та димоходів, тому не може здійснюватися обслуговування неіснуючих комунікацій. Позивач чи інші особи не звертались до нас з вимогою про надання їм доступу на підвального приміщення для здійснення дератизації та дезінсекції, обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем, тобто такі послуги позивачем не надавались. Усі конструктивні вузли внутрішньо будинкових систем виходять до підвального приміщення та їх обслуговування можливо лише з їх приміщення. Позивач не надав арифметично обґрунтованого розрахунку вказуючи у тексті позовної заяви наявність заборгованості з 01.03.2019 по 31.10.2022 на суму 31 001,12 грн., яку просить стягнути. У позові порушено строки позовної давності, які складають три роки. Тому просить у задоволенні вимог відмовити.

У відзиві на позов відповідачем ОСОБА_3 зазначено аналогічні доводи.

У відзиві на позов відповідачем ОСОБА_5 зазначено аналогічні доводи.

У відповідях на відзиви представником позивача ТОВ «Житлосервіс-КР» зазначено, що ТОВ «Житлосервіс-КР» неодноразово зверталось до відповідачів з пропозиціями укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, однак жодної відповіді відповідачами надано не було, договір не укладено, що не є підставою для звільнення від обов`язку оплачувати надані послуги (постанова Верховного Суду від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13) відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Інформація про те, що ТОВ «Житлосервіс-КР» є управителем багатоквартирних будинків у Саксаганському районі, у тому числі будинку АДРЕСА_2 , є публічною та знаходиться у вільному доступі. Щомісячні нарахування за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території здійснюються відповідно до рішення № 178 від 12.04.2017, яким затверджені тарифи на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.05.2017. Перелік обов`язкових послуг, які повинні надаватись для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій визначено рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради № 231 від 10.05.2017. До повноважень ТОВ «Житлосервіс-КР» не входить утримання житлового або нежитлового приміщення окремо. До суду надано інформацію про витрати на утримання будинку по АДРЕСА_2 за період з 01.03.2019 по 31.10.2022. зазначено, що у разі ненадання, надання не у повному обсязі або неналежної якості послуг, споживач має право викликати виконавця (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем послу. Відповідних звернень до управителя будинку від відповідачів не надходило. Стосовно договору оренди земельної ділянки від 30.01.2007, то відповідачем оформлено право користування земельною ділянкою, що знаходиться безпосередньо під нежитловим приміщенням АДРЕСА_3 , тому цей доказ не є належним, оскільки не стосується предмета доказування. У матеріалах справи відсутній витяг з реєстру платників єдиного податку на підтвердження здійснення відповідачем господарської діяльності за указаною адресою. При цьому позивач надає послуги усьому будинку, а не конкретному споживачу, а тому жодного відношення до господарської діяльності відповідача не має. Надання житлово-комунальних послуг є господарською діяльністю для особи, яка надає такі послуги, однак споживач комунальних послуг не здійснює при споживання указаних послуг господарської діяльності, оскільки вони спрямовані на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у надані послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і не залежать від правового статусу споживача. У цьому випадку предметом позовних вимог є стягнення з відповідачів заборгованості з оплати послуг за спожиті житлово-комунальні послуги належного їм нежитлового приміщення. Стосовно посилання відповідача на пропуск строку позовної давності, то на період воєнного стану строки, установлені у тому числі ст. 257-259 ЦК України продовжуються на строк його дії. Тому наполягає на задоволенні вимог.

У письмових додаткових поясненнях від 28.07.2023 відповідачем ОСОБА_5 зазначено, що позивачем не надано доказів, які б документально підтверджували виконання заявлених послуг. Відомість по видам послуг по будинку та розрахунок заборгованості не є належними доказами. У межах справи № 214/2029/18, яка перебуває на розгляді у судді Прасолова В.М. відповідачі звернулись до аудиторської фірми з приводу діяльності позивача у період з 01.12.2014 по 30.11.2017 за адресою виникнення боргу, відповідно до висновків якої кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, актів і рахунків з деталізацією інформації щодо складових плати немає. Всі надані первинні документи по придбанню матеріальних цінностей та робіт (послуг), підтверджують витрати, які були понесені управителем ТОВ «Житлосервіс-КР», але не засвідчують факт надання споживачам цих робіт (послуг). Документи не відображають надання робіт (послуг) управителем споживачам по АДРЕСА_1 . Тому вважає, що відповідь аудиторської фірми можна прийняти до уваги і просить відмовити у задоволенні вимог.

У письмових додаткових поясненнях від 23.08.2023 представником відповідача ОСОБА_5 адвокатом Бузинарською Д.М. зазначено, що стороною договору купівлі-продажу є саме відповідачі по справі, як суб`єкти підприємницької діяльності фізичні особи-підприємці, а не фізичні особи, як стверджує позивач у відповіді на відзив. ФОП ОСОБА_2 орендував земельну ділянку прибудинкової території житлового будинку по АДРЕСА_2 , для розміщення вбудованого приміщення магазину. Надана позивачем до суду інформація щодо помісячних витрат на утримання будинку по АДРЕСА_2 , у вигляді складених таблиць у довільній формі, є прийнятною для споживачів, які виявили бажання ознайомитися з витратами на утримання будинку. Однак для повного та належного розгляду справи в суді вважає, що даної інформації на підтвердження наданих послуг недостатньо і вони не є первинними документами, які б підтверджували дійсність виконання робіт. З наданої позивачем інформації про витрати на утримання будинку вбачається, що площа житлових і нежитлових приміщень однакова для розрахунку витрат на обслуговування і складає 2326,64 кв.м., що не може відповідати дійсності, адже відповідно до даних кадастрової карти прибудинкова територія складає 0,2061 га, що дорівнює 2061 кв.м. При цьому частина земельної ділянки знаходиться під будинком і не може включатися до прорахунку прибудинкової території. Приміщення 1 будинку АДРЕСА_2 вбудовано в підвальне і має статус нежитлового, а отже є окремим суб`єктом цивільно-правових відносин. А тому ТОВ «Житлосервіс-КР» не може надавати відповідачам, як суб`єктам господарської діяльності, що використовують для цього окреме ізольоване підвальне приміщення ті послуги, які він надає і мешканцям будинку і при цьому вимагає за це оплату. Тому просить у задоволенні позову відмовити.

У письмових запереченнях на додаткові пояснення представником позивача зазначено, що відповідачі посилаються на пункт 2 Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради № 435 від 27.12.2011 та № 231 від 10.05.2017, відповідно до яких управителям житлових будинків здійснювати перерахунки за ненадані або надані не в повному обсязі послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, відповідно до додатку до рішення. В механізм проведення перерахунків. На який посилається відповідач, зміни згідно рішення № 231 від 10.05.2017 не вносились. Відповідно до визначеного механізму проведення перерахунків. Останні здійснюються шляхом нарахування за фактично виконаний обсяг послуг, але не більше встановленого тарифу (за фактом виконаних робіт). Таким чином, нарахування здійснюються виключно за фактично надані послуги у межах нормативного (встановленого) тарифу, який складає 3,3706 грн./кв.м. надана відповідачем копія звіту завірена неналежним чином, оскільки відсутні слова «Згідно з оригіналом», особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. Указаний звіт не має жодного відношення до цієї справи. На підтвердження надання послуг неналежної якості чи взагалі ненадання послуг, відповідачами не надано жодних доказів. Тому наполягає на задоволенні вимог.

Допитана у судовому засіданні 23 травня 2023 року свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що з 2017 року вона орендує приміщення у відповідачів під свій магазин. У 2017 році коли вона приїхала там було усе розрито, видно труби і відповідачі за власний кошт міняли труби, а вона заривала за свій кошт. У 2018 році вони там усе міняли, ТОВ «Житлосервіс-КР» вони не бачили там ні разу. Коли її магазин підтоплювало, ґрунтовні води та фекалії заливали приміщення, то коли вона звернулася до позивача, представники ТОВ «Житлосервіс-КР» повідомили, що не мають жодного відношення до приміщення, бо це часткова власність. Вона ФОП, її дівчата виносять мусор, вона прибирає там, замітає прибудинкову територію, бо ходила по квартирах того під`їзду та питала, де взагалі двірники. Раз тільки приїхала працівники позивача, по прибирали і все. Недавно у них на клумбі 2 ялинки украли, які вони самі саджали, бо самостійно займаються озелененням території, білить, фарбує усе теж вона сама, коли сніг треба було прибрати, вони з відповідачами наймали людей і все роблять. Сьогодні у них знову затопило приміщення, їй продавець магазину зателефонувала, а працівники ТОВ «Житлосервіс-КР» просто розвернулися і поїхали. Тому вони із власниками приміщення змушені були купляти насос за власний кошт. При цьому мешканці квартир під`їзду їй телефонують: де світло, де вода і т.д. Представник позивача (представилась ОСОБА_7 ) сказала, що мол це їх приміщення, ви й займайтеся ним самі. Вони цоколь самі штукатурили, коли прорвало опалення, у ТОВ «Житлосервіс-КР» їм сказали, що у них немає матеріалу, мол усе самі. У них комунікації у підвалі, усі стояки, горища немає. Над ними 4 поверхи, їх 2 під`їзди. Поміняти кран потрібно управитель будинку не міняє. У них електропроводка проходить через їх приміщення, колодязь йде, то мешканці будинку за свої гроші їм купили кабель і вона з відповідачами їм допомагали.

Допитана у судовому засіданні 12 червня 2023 року свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що проживає у будинку, де знаходиться магазин відповідачів. Вони неодноразово писали в ТОВ «Житлосервіс-КР» стосовно невиконання ними робіт з обслуговування будинку, у них цегла на голову сипалася, а ніхто нічого не робить. При цьому щоб робити ОСББ, треба, щоб усі три будинки були згодні. У неї квартирантка з ОСОБА_9 проживає, жінка думала, що у них у дворі прильоти були настільки у жахливому і занедбаному стані двір, асфальт піднявся і ходити неможливо. Сходинковий проліт вони самі робили за свої гроші. За останні 3 роки взагалі позивач нічого не робить. Усі комунікації будинку у підвалі, там приміщення відповідачів, які у 2019-2020 роках самі робили каналізацію у будинку, вони у них як ОСББ завжди допомагають, ремонтують, прибирають, викликають відповідні служби. При цьому 48 квартир у будинку, середня оплата 140-150 грн. у місяць позивачу, але що за ці кошти робиться, нікому невідомо. 2 місяці тому з`явився двірник, до цього його не було, а коли вони будинком поскаржилися на управителя будинку, тоді приходить раз у місяць бригада і усе прибирають. До цього продавці магазину приміщення відповідачів прибирали усе самі. На запитання представника позивача повідомила, що вона оплачує за комунальні послуги позивачу, бо їй треба субсидію оформити, якщо вона не буде оплачувати, їй відмовлять у субсидії. Водопостачання та каналізація у неї працює, однак труби продувають відповідачі. Вони мешканці будинку збирали кошти і за свої гроші замінювали труби каналізації. При цьому вона працює по 3-4 години у день, і знає обстановку по обслуговуванню будинку і до того ж сусіди завжди повідомлять.

Вислухавши учасників процесу, покази свідків, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.06.2005 є власниками житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Отже, власник нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку несе також обов`язок з витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Послуга з управління багатоквартирним будинком результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року, провадження № 6-2951цс15, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, викладено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 28 Закону № 2189-VIII у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, що надаються у багатоквартирному будинку на підставі індивідуальних договорів, виклик виконавця для перевірки кількості та якості наданих комунальних послуг, підписання акту-претензії, відібрання проб здійснюються співвласником стороною договору або його представником.

Однак обов`язок доведення неотримання послуг, отримання послуг неналежної якості чи кількості, не у відповідності із умовами договору, тощо покладається на споживача лише у випадку наявності договірних стосунків між сторонами, оскільки споживач наділений для цього відповідними засобами, а саме вправі повідомляти про це виконавця, у різних формах, складати відповідні акти-претензії, тощо.

Вказане також слід вважати відповідає та не суперечить змісту правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України за наслідками розгляду справ №6-110цс12 від 10.10.2012 року та 6-2951цс15 від 20.04.2016 року.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, стосовно доводів відповідачів щодо пропуску позивачем строків позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України, то Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 19 квітня 2023 року у справі № 199/782/21 (провадження № 61-1323св23).

Тому з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, позивачем не пропущено строк по заявленому періоду з 01.03.2019 по 31.10.2022.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 27 березня 2023 року справа № 920/1343/21 виклав правові позиції, відповідно до яких «відповідач є власником нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, тому є співвласником всього спільного майна багатоквартирного будинку. Те, що нежитлове приміщення не належить до категорії допоміжних приміщень (не призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців), є ізольованим, а інші мешканці багатоквартирного будинку не є його співвласниками, не виключає наявність у відповідача статусу співвласника багатоквартирного будинку, що породжує виникнення відповідних прав та обов`язків стосовно утримання спільного майна. Те, що відповідач уклав договори про постачання електричної енергії, про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки ці договори стосуються комунальних послуг, а предметом спору у справі є послуги з управління багатоквартирним будинком, що є житловою послугою. Аргументи скаржника, що суди внаслідок неправильного застосування норми статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (введено в дію 10 червня 2018 року) помилково ототожнили комунальні та житлові послуги, знайшли своє підтвердження».

Разом з тим, у цій же постанові Верховним Судом зазначено, що для стягнення заборгованості за відсутності договору про надання житлово-комунальних послугнеобхідним також є доведення факту надання та споживання послуг (також пункт 4.12 постанови Верховного Суду від 21.04.2020 у справі № 910/7968/19). У разі не укладення сторонами договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, позивач повинен довести надання таких послуг, що є предметом спору у даній справі (постанова Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 907/563/18).

Чинний Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абзац другий частини першої статті 9). Однак у такому разі обов`язок доказування і подання доказів надання послуг з управління багатоквартирним будинком покладається на позивача.

Права та обов`язки сторін виникають безпосередньо з договору про надання послуги з управління, але це не звільняє управителя від обов`язку доводити надання таких послуг за цим договором, якщо співвласник (споживач) заперечує факт отримання таких послуг. Такий обов`язок управителя випливає з процесуальних норм, що покладають на сторону тягар доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Окрім того, такий обов`язок випливає із змісту положень Закону України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги", зокрема:

споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості (пункт 5 частини першої статті 7);

управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором (частина друга статті 26);

управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний вести окремий облік доходів і витрат за кожним багатоквартирним будинком, що перебуває в його управлінні, та забезпечувати співвласникам багатоквартирного будинку вільний доступ до такої інформації щодо їхнього будинку у порядку, визначеному договором. Щороку звітувати перед споживачами про виконання кошторису витрат та подавати кошторис витрат на поточний рік споживачам на погодження (пункти 9, 10 частини четвертої статті 8);

управитель у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території (абзац шостий частини третьої статті 10).

Окрім того, пунктами 3, 4, 7 та 8 Порядку здійснення перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за період її ненадання, надання невідповідної якості, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 482, визначено, що:

управитель веде облік доходів, витрат, кількісних і якісних показників надання послуги щодо кожного багатоквартирного будинку та кожної складової послуги окремо;

обсяг фактично наданої послуги та фактично понесених управителем витрат на надання такої послуги повинен бути підтверджений відповідною первинною документацією, що зберігається в управителя, зокрема наказами, табелем обліку робочого часу, розрахунковими листками нарахування заробітної плати робітникам, нарядами-завданнями, актами списання матеріалів, матеріальними звітами майстрів, актами виконаних робіт постачальних та підрядних організацій, документами, що підтверджують технічні показники будинку, тощо;

у разі ненадання послуги споживачам не нараховується плата за послугу;

перерахунок здійснюється виходячи з фактично понесених у звітному періоді витрат на надання послуги щодо кожного будинку окремо з урахуванням обсягу фактично наданих складових послуги в межах ціни та періодичності виконання (надання) таких складових послуги з урахуванням плану здійснення заходів, складеного управителем відповідно до пункту 12 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 р. № 712.

Аналогічні доводи викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 27 березня 2023 року справа № 920/1343/21.

Позивач на підтвердження факту надання послуги протягом періоду, за який управитель нараховує споживачу плату за послуги, до позовної заяви не надав вищеперелічену первинну документацію.

Судом досліджено на предмет підтвердження надання послуги з управління багатоквартирним будинком надані до суду позивачем письмові докази: відомість по видам послуг по будинку та інформацію про витрати на утримання будинку із зазначенням переліку робіт по наряду-завданням і актів виконаних робіт, однак указана інформація складена і затверджена в односторонньому порядку виключно представником ТОВ «Житлосевірс-КР» і не підтверджує фактичного надання послуг і не відповідає вимогам Порядку № 482.

Серед послуг ТОВ «Житлосервіс-КР» по вул. Катеринівській, 8, зазначені такі як «послуги чергової бригади для усунення аварійних ситуацій на внутрішньобудинкових інженерних мережах», «послуги диспетчерської служби з централізованого управління та контролю за технічним станом житлового фонду», «виконання сантехнічних робіт та прибирання прибудинкової території», «обслуговування димових та вентиляційних каналів» (практично кожного місяця), «прибирання і вивезення снігу», тощо.

При цьому відсутнє обґрунтоване нарахування за указані послуги кожному із співвласників будинку, зокрема відповідачам (приміщення 1). Суд між тим приймає до уваги надані у судовому засіданні покази свідків про фактичне обслуговування будинку відповідачами, у тому числі виконання сантехнічних робіт та прибирання прибудинкової території, прибирання і вивезення снігу (з наданням актів виконаних робіт та рахунків-фактури), тощо, а також посилання відповідачів на виконання ними рішення Криворізької міської ради.

Рішенням Криворізької міської ради від 21 жовтня 2015 року № 4038 затверджено Правила благоустрою в місті Кривому Розі, відповідно до умов яких у тому числі на суб`єкти господарювання на земельних ділянках, наданих на праві власності чи користування, закріпленій території за укладеними договорами з балансоутримувачем, присадибній ділянці, покладено обов`язки: проводити прибирання території від вуличного сміття та відходів площі зелених насаджень; здійснювати заходи з благоустрою та утримання земельних ділянок, наданих їм на праві власності чи користування; здійснювати підмітання дорожнього покриття у літній період, снігоочищення, видалення снігу, ліквідації ожеледиці у зимовий період; виконувати очищення зливостоків; своєчасно проводити ремонт об`єктів благоустрою, фарбування фасадів будівель, малих архітектурних форм, парканів, опор зовнішнього освітлення, кронштейнів, арматури; прибирати й утримувати територію від межі відведеної земельної ділянки до проїжджої частини вулиці, а у випадках, коли відведена земельна ділянка не межує з проїжджою частиною вулиці або відстань до проїжджої частини вулиці значна на відстані 15 м від межі відведеної земельної ділянки.

На підставі договору оренди земельної ділянки від 30 січня 2007 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , як орендар, на підставі рішення міської ради від 22.03.2006 № 4193 прийняв в строкове платне користування земельну ділянку прибудинкової території житлового будинку відповідно до частки власності у житловому будинку для розміщення вбудованого приміщення магазину несільськогосподарського використання на АДРЕСА_2 . В оренду передається земельна ділянка загальною площею 206 кв.м.

Факт виконання відповідачем ОСОБА_2 перелічених у рішенні № 4038 видів робіт позивачем не оспорюється.

Таким чином, надані представником позивача письмові докази підтверджують витрати, які повинні були понесені управителем ТОВ «Житлосервіс-КР» на обслуговування у тому числі нежитлового приміщення № 1 будинку АДРЕСА_2 , однак не засвідчують фактичного надання цих робіт і послуг відповідачам. Документи, що підтверджують інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість платежів, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання таких послуг, а також їх споживчі властивості, як і акти виконаних робіт (первинних документів, які відображають факт виконання робіт/надання послуг та конкретні види робіт/послуг, які були надані з зазначенням їх вартості та терміну виконання) до суду не надано.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з відсутністю доказів фактичного надання відповідачам послуг з управління багатоквартирним будинком та утримання прибудинкової території.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки у задоволенні вимог відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтею 162 ЖК України, статями 509, 625 ЦК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

відмовити у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» - повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 вересня 2023 р.

Суддя С.І. Сіденко