Провадження № 2-о/344/383/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Польської М.В.,

секретаря Мациборки С.Я.,

за участі

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Денега Давид Михайлович заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Представник заявниці адвокат Денега Д.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , 29.08.2023 року звернувся із заявою про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована тим, що колишній співмешканець заявниці, ОСОБА_3 неодноразово вчиняв щодо неї дії насильницького та хуліганського характеру. Зокрема, 28.01.2023 року інспектором СПДН Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області було видано терміновий заборонний припис серія АА № 300550, стосовно кривдника - ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що він вчиняв насильницькі дії стосовно ОСОБА_1 . Терміновий заборонний припис було видано строком на 10 діб від 28.01.2023 по 07.02.2023 року. На час дії заборонного припису, ОСОБА_3 не наближався до заявниці, однак по спливу строку дії припису продовжив переслідувати заявницю по місцю її проживання, перешкоджати їй у потрапляння до будинку, де вона проживає, адресувати їй різного роду погрози, зокрема погрози фізичною розправою, які адресував як через соціальні мережі так і при зустрічі на вулиці, чим вчиняв дії психологічного насильства щодо заявниці. За березень-квітень 2023 року, ОСОБА_3 неодноразово приходив за адресою проживання заявниці у пізній час доби, після 23:00 год., гучно стукав у двері, намагався виламати замок та потрапити до квартири, зламавши дверну ручку, що супроводжувалось висловлюванням заявниці погрози розправою та вбивством. Кожного дня, коли заявниця їде на роботу чи повертається з неї, ОСОБА_3 переслідує її, висловлюючись у ї сторону нецензурною лайкою та погрожує фізичною розправою. Неодноразово, ОСОБА_3 дзвонив на робочий номер телефону, де працює заявниця, та поширював недостовірну інформацію про саму заявницю, яка порушує її честь, гідність та ділову репутацію. У зв`язку із наведеним, представник заявниці адвокат Денега Д. М. звертався до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1, 3 ст. 296 КК України, однак відомості до ЄРДР внесені не були, а поліція вважає, що самих доказів є недостатньо. Заявниця зазначила, що 27.08.2023 р., близько 17:30 год., повертаючись з своєю малолітньою донькою до дому, по АДРЕСА_1 , згаданий вище ОСОБА_3 , наздогнав заявницю та без будь-якої на те причини, наніс їй декілька ударів кулаком по спині, далі вхопив за руку та шию і намагався вихопити сумочку та заволодіти нею. Заявниця чинила опір, після чого, ОСОБА_3 наніс заявниці удар кулаком по обличчю, в області лівої скроні та ока. Оскільки ці події побачили перехожі (у кримінальному провадженні наявні свідки), ОСОБА_3 втік з місця події. В подальшому заявниця звернулася на гарячу лінію 102. За даним фактом зареєстровано кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР N°0000754, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Заявниці було надано постанову про призначення СМЕ. За наведених обставин заяву про видачу обмежувального припису просила задовольнити.

Представник заявниці та заявниця в судовому засіданні підтримали подану заяву у повному обсязі, просили задовольнити вимоги заяви. Додатково заявниця зазначила, що квартира у якій вона проживає із малолітньою дочкою та про яку йдеться в заяві, належить на праві власності їй. Також повідомила, що ОСОБА_3 неодноразово пошкоджував їй транспортний засіб, знає місце її роботи, назву школи куди може приходити заявниця по доньку і інші місця постійного відвідування.

Заінтересована особа в судове засідання не прибув, повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

У судовому засіданні встановлено, що 18.01.2023р. працівниками Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області винесено терміновий заборонний припис ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що він вчиняв насильницькі дії стосовно ОСОБА_1 . Терміновий заборонний припис було видано строком на 10 днів.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.01.2022р. у справі №344/8262/16-к ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.294 КК України.

Згідно постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.05.2023 року в Івано-Франківському міському суді слухалися справи про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУаАП (вчинення домашнього насильства).

27.08.2023 Р., близько 17:30 год., повертаючись з своєю малолітньою донькою до дому по АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 наздогнав заявницю та наніс їй декілька ударів кулаком по спині, далі вхопив за руку та шию і намагався вихопити сумочку та заволодіти нею. Заявниця чинила опір, після чого, ОСОБА_3 наніс заявниці удар кулаком по обличчю, в області лівої скроні та ока. Оскільки ці події побачили перехожі ( а у вже розпочатому кримінальному провадженні наявні свідки) ОСОБА_3 втік з місця події.

За заявою ОСОБА_1 , про вчинення відносно неї кримінального правопорушення ОСОБА_3 , від 28.08.2023р. зареєстровано кримінальне провадження, відомості про яке внесено 28.08.2023р. до ЄРДР № 0000754, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Заявниці було надано постанову про призначення СМЕ.

Довідкою КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 27.08.2023 р. та 28.08.2023 р. заявниці поставлено діагноз - забій обличчя та голови. Забій м`яких тканин голови. Струс головного мозку.

Окрім того, 27.08.2023р. ОСОБА_3 у дворі будинку каменем пошкодив її автомобіль, що зафіксовано камерами спостереження.

Всі події, як зазначає заявник ОСОБА_3 може вчиняти і в присутності дитини (донька заявниці, не спільна дитина, якій 10 років)

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Отже, заявник довела перед судом про те, що щодо неї вчинялося психологічне та фізичне насильство.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_3 .

На підставі досліджених доказів, які підтверджують факт застосування психологічного насильства, та свідчать що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними.

Тож, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи сам вид насильства (психологічне та фізичне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 , а саме щодо строку дії такого - 6 місяців.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити .

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме:

- заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань сто метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , на строк 6 (шість) місяців;

- заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто через третіх осіб, на строк 6 (шість) місяців;

- заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею, на строк 6 (шість) місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.09.2023р..

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА