Провадження № 2/761/8754/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Аббасова Н.В., розглянувши питання про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, про повернення стягнутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2023 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В., про повернення стягнутих коштів.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви позивачем такого доказу долучено не було. Однак, у позовній заяві позивачем зазначено, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 743/1481/21.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить повернути кошти, стягнуті у межах виконання виконавчого напису.

Так, у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі №743/1481/21 висловлено позицію, що позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У свою чергу, суд зауважує, що у вказаній постанові Верховного Суду зроблено правовий висновок лише в рамках сплати судового збору при зверненні до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та не досліджено питання стосовно звільнення від сплати судового збору за вимогу про повернення стягнутих коштів.

Отже, вказаний правовий висновок Верховного Суду не є релевантним до даної справи.

Згідно ст. 1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Однак, в позовній заяві відсутнє відповідне обґрунтування позовної вимоги з посиланням на положення Закону України «Про захист прав споживачів», тому суд приходить до висновку, що позивач звернулася до суду за захистом цивільних прав, оскільки внаслідок визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку, відпала правова підстава для стягнення коштів в рамках виконавчого провадження, а тому судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року встановлено у розмірі 2684 гривні.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням ціни позову, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1073,60 грн., надавши до суду платіжний документ про оплату для суду та відповідача.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Разом з тим, позивачкою не долучено копій позовної заяви додатків до неї для відповідача та третьої особи.

Тому, позивачка повинна надати копії позовної заяви та додатків до неї для сторони відповідача та третьої особи.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 177, 185, 259, 260, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, про повернення стягнутих коштів, - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Аббасова