Справа № 135/1118/23
Провадження № 2-о/135/35/23
У Х В А Л А

іменем України

29.08.2023 року м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Нікандрової С.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Басараб Олена, заінтересовані особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Басараб Олена, звернувся до суду з вищевказаною заявою.

В обґрунтування заяви зазначив, що заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться йому двоюрідною бабусею. За станом здоров`я має ряд вікових хвороб, у зв`язку з чим згідно з висновком КП «Ладижинської первинної медико-санітарної допомоги» Ладижинської міської ради №21 від 17.03.2023 року ОСОБА_2 рекомендовано соціальні послуги на непрофесійній основі від фізичної особи. Згідно висновку КП «Ладижинська міська лікарня» від 28.03.2023 року ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду. ОСОБА_2 у повсякденному житті часто не може дати пояснення своїм діям та вчинкам, не може контролювати свої дії та усвідомлювати їх значення. Інші особи, які б могли доглядати ОСОБА_2 є непрацездатними, а тому не можуть бути призначі опікунами.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у цивільній справі, ознайомившись зі змістом заяви та доданих до неї документів, приходжу до наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно з ч.3 ст.296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

При цьому, коло близьких родичів, які можуть звертатися до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною у статті 296 ЦПК України не визначено.

Сімейний кодекс України та Цивільний кодекс України також не визначають поняття близькі родичі та переліку таких осіб.

Згідно ст.3 Сімейного кодексу України, Сімейний кодекс України регулює сімейні

особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням.

Згідно з ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

В подібних правовідносинах, які виникають між опікуном та підопічним, в тому числі який визнаний судом недієздатним, віднесено до близьких родичів лише батьків, дітей, братів, сестер, що вбачається з положень ч. 1 ст. 68 ЦК України, згідно якої опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички.

Конституційний суд України у рішенні №5рп/99 від 03 червня 1999 року у справі щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") вирішив, що близькими родичами є рідні брати, сестри, онуки, дід, баба, іншими родичами є неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші.

Заявник ОСОБА_1 не є членом сім`ї ОСОБА_2 та її близьким родичем. Будь-яких доказів, які б підтверджували належність особи заявника до переліку осіб, які наділені правом ініціювати визнання особи недієздатним, до заяви не долучено та об`єктивно по матеріалам справи не прослідковується.

Таким чином, системний аналіз зазначених вище норм законодавства та наданих суду документів не підтверджує, що ОСОБА_1 є членом сім`ї ОСОБА_2 чи її близьким родичем, незалежно від їх спільного проживання, а відтак і особою, уповноваженою на звернення до суду з даною заявою.

Крім цього, за змістом ч.3 ст. 297 ЦК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Тобто, можливість визнання особи недієздатною пов`язується виключно з погіршенням психічного здоров`я, внаслідок чого особа не може значення своїх дій та/ або ж ними керувати.

Відповідно до ч.1 ст.298 ЦПК України, за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи суд призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Під достатніми даними слід розуміти будь-яку інформацію, яка дозволяє припустити наявність у фізичної особи певних психічних розладів. Джерелом інформації може бути медична документація, медичні карти амбулаторного чи стаціонарного хворого із психіатричних закладів або виписки з них; довідки з психоневрологічних закладів про те, що особа перебувала чи перебуває на обліку через психічне захворювання; довідки з медичних закладів про наявність захворювань які не є психічними, але які впливають на психічну діяльність особи; покази свідків, що мають підстави давати свідчення про психічний стан особи тощо.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Навіть сама відсутність обґрунтованого припущення про порушення психічного

здоров`я перешкоджає здійсненню інших необхідних процесуальних дій, яких вимагає Глава 2 Розділу IV ЦПК України, зокрема призначенню та проведенню судово-психіатричної експертизи.

Одночасно з цим, заявник не навів жодних достатніх даних та не надав відповідних доказів на підтвердження психічних розладів здоров`я ОСОБА_2 ..

Вищенаведене свідчить про відсутність процесуальних підстав для звернення до суду.

Одночасно з цим, суд роз`яснює, що постійний догляд за пенсіонерами та хворими, які не здатні до самообслуговування й потребують постійного стороннього догляду оформлюється в порядку, передбаченому Законом України «Про соціальні послуги», без визнання особи недієздатною в судовому порядку.

Згідно п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, заява, подана до суду повертається у випадку коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати або особою, посадове становище якої не визнано.

Враховуючи, що вимоги ч.3 ст. 296 ЦПК України визначають вичерпний перелік осіб, які можуть звернутись до суду з заявою про визнання особи недієздатною, заявник ОСОБА_1 до таких осіб не належить, а відповідно не має процесуальної дієздатності подання заяви про визнання ОСОБА_2 недієздатною, подану ним заяву про визнання особи недієздатною та призначення опікуна належить повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 185, 260- 261, 294, 296-298 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокта Басараб Олена , заінтересовані особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області, ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова