Справа № 727/7345/23
Провадження № 2-о/727/284/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого - судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Гермак К.О.,

представника заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту неприйняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту неприйняття спадщини.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 та був її чоловіком. До дня його смерті вони перебували у зареєстрованому шлюбі та мали двох синів.

22.01.2003 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 .

На день смерті спадкодавця, у вказаній квартирі були зареєстровані вона та їх два сина ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5 прийняла вона ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , оскільки були зареєстровані та проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ОСОБА_3 не прийняв спадщину, що залишилася після смерті батька ОСОБА_5 , оскільки постійно проживає в Російській Федерації, та не подав до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом Романюк Г.В. була заведена спадкова справа №70547136 до майна померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі її заяви.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син ОСОБА_6 , який до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_6 , відкрилася спадщина, що складається із 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 , оскільки на нього також була приватизована квартира та 1/6 частки квартири, що залишилася після смерті чоловіка ОСОБА_5 , яку прийняв син, однак не оформив за своє життя.

Спадкоємцями до майна ОСОБА_6 є вона та його син ОСОБА_4 , які подали заяви про прийняття спадщини.

На підставі їх заяв приватним нотаріусом Король О.В. була заведена спадкова справа №11/2003, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

На сьогоднішній день вона не може належним чином оформити спадщину, що залишилася після смерті чоловіка та сина, оскільки спадкоємцем майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є їхній син ОСОБА_3 , який вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька.

З врахуванням вказаних обставин, вона звернулася до суду із вказаною вище заявою, та просить встановити факт неприйняття спадщини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з його фактичним не проживанням за місцем реєстрації: в квартирі АДРЕСА_2 , на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 31.07.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження.

У подальшому, ухвалою суду від 10.08.2023 року були витребувані докази.

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить розглянути у її відсутності. Заяву підтримує та просить ї задовольнити.

Представник заявника у судовому засіданні доводи, наведені в заяві, підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що являється сусідкою заявника. Син заявника ОСОБА_8 на похороні батька ОСОБА_5 у 2009 році не був. Через рік, після похорону приїхав та розказував, що він живе у ОСОБА_9 , російська федерація, там і одружився, та повертатись в м.Чернівці не збирається. Виїхав з України десь у 2004 році. До смерті батька три роки вдома не проживав.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що являється сусідом заявниці ОСОБА_2 . Син заявника та померлого ОСОБА_5 ОСОБА_8 вже тривалий час за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника та свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в ній знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, у відповідності до ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7).

18.06.1987 року заявниця ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується копією про свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.06.1987 року (а.с.8).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

22.01.2003 року ОСОБА_5 склав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Глуговським В.В. Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_5 усе своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_3 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.03.1996 року № НОМЕР_2 , квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (а.с.11).

Згідно довідки Відділу ведення реєстру територіальної громади ЧМР №526853 від 21.04.2003 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (а.с.13).

20.04.2023 року приватним нотаріусом Романюк Г.В. була заведена спадкова справа №70547136 щодо майна спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.14).

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (а.с.15).

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками згідно свідоцтва про народження є: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_2 (а.с.16).

11.12.2015 року ОСОБА_3 отримав паспорт російської федерації, який був виданий відділом УФМС росії приморського краю у первомайському районі м.владивосток. Також, згідно вказаної копії паспорта, з 14.12.2015 року місце проживання ОСОБА_5 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.17-18).

Відповідно до нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , вказаною заявою вони підтверджують факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 01.02.2009 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Також, згідно акту КП «Містосервіс» №249 від 24.11.2022 року, який складено комісією у складі: техніка-доглядача ОСОБА_12 , техніка-доглядача ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , 1955 року народження зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає (а.с.20).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Романюк Г.В. №63/02-14 від 04.07.2023 року, ОСОБА_2 не може бути видане свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , у зв`язку із тим, що спадкоємцем померлого є ОСОБА_3 , на якого померлий ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений 22.01.2003 року Першою Чернівецькою державною нотаріальною конторою, за реєстровим №2-209. ОСОБА_3 не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом, але відповідно до наданої довідки ОСОБА_3 був зареєстрований з ним на момент його смерті.

Таким чином, даним заповітом ОСОБА_5 позбавив права на спадкування усіх інших осіб, крім ОСОБА_3 (а.с.21).

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Король О.В. №25/02-14 від 23.03.2023 року, Приватним нотаріусом Король О.В. 16.03.2023 року було заведено спадкову справу за №11/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Після його смерті залишилося спадкове майно, на яке заявник ОСОБА_2 має право за законом (а.с.22).

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч. 1 ст. 319 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 і 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п.3.22 Порядку, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Крім того, відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України)

Враховуючи, що ОСОБА_3 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , однак на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 та по даний час фактично не проживає за даною адресою, позивачем ставиться питання про встановлення факту неприйняття ним спадщини після смерті батька ОСОБА_5 .

Встановлення факту неприйняття спадщини ОСОБА_3 є необхідним для оформлення спадкових прав на спадкове майно.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ОСОБА_3 , станом на час розгляду справи, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, однак, до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 та по теперішній час, фактично в ньому не проживає, що підтверджується показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Таким чином, державна реєстрація ОСОБА_3 у спадковій квартирі сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька за адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами.

Даного висновку також дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19).

Враховуючи те, що на момент відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 фактично не проживав за адресою реєстрації, оскільки протягом багатьох років проживає за кордоном, суд, з`ясувавши мету встановлення факту неприйняття спадщини ОСОБА_3 , яка полягає в захисті спадкових прав заявника, оцінивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку, про обґрунтованість заявлених вимог та вважає за можливе їх задовольнити.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293-294, 315-316, 319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт неприйняття спадщини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з його фактичним не проживанням за місцем реєстрації: в квартирі АДРЕСА_2 , на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 29.08.2023 року.

Суддя Одовічен Я.В.