Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/6196/23
Провадженя№ 2/357/1952/23
У Х В А Л А

04.09.2023 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву відповідача - ОСОБА_1 , про відвід судді,-

В С Т А Н О В И В:

11.04.2023 позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 26.05.2023, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 06.02.2014 у розмірі 41235,13 грн. та судові витрати у справі в розмірі 2684,00 грн.

31.05.2023 суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуровим В.П. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду.

28.07.2023 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 , про відвід судді та секретаря судового засідання, відмовлено.

28.07.2023 ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукурова В.П. було задоволено заяву про самовідвід судді.

28.07.2023 справу розподілено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та 31.07.2023 передано судді Бондаренко О.В.

02.08.2023 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 18 вересня 2023 року о 09:30 год.

29.08.2023 відповідач - ОСОБА_1 подав до суду заяву, про відвід судді Бондаренко О.В. від розгляду цивільної справи №357/6196/23, мотивуючи тим, що він має сумніви в неупередженості та об`єктивності судді. Також, зазначає, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, проте позивач додав до позовної заяви лише незавірені копії документів. З цих підстав всі докази, на які посилається позивач, є неналежні та на основі яких не можна встановити права та обов`язки сторін, та саме існування якихось правовідносин. Також, до суду позивачем надано лише копію документу, за яким було відкрито картковий рахунок та погоджено кредит, хоча, на думку відповідача, той повинен був надати оригінал або належним чином завірену копію. Позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником. З огляду цих підстав суддя мав би відмовити у відкритті провадження по справі та повернути позов для усунення недоліків, про те суддя відкрив провадження, тому такі дії судді викликають сумніви в об`єктивності та не упередженості. Повідомив, що на його думку, затверджений у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є таким, що суперечить чинному законодавству, має ознаки злочинного наказу. Указане, на його думку, є свідченням того, що в даному випадку виконавча і законодавча гілки влади разом з Президентом України вийшли за межі правового поля. З огляду на викладене, відповідач вважає, що суддя повинен був повернути позовну заяву позивачу, а не прийняти позовну заяву до провадження, тому такі дії судді Бондаренко О.В. викликають сумніви в її об`єктивності та неупередженості. Тому, просить задовольнити заяву про відвід судді Бондаренко О.В. від розгляду даної цивільної справи № 357/6196/23, так як є сумніви в її об`єктивності та не упередженості.

Згідно положень ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно та відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд, при вирішенні даної заяви, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Процесуальним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу.

Тобто, пряма чи побічна заінтересованість судді в результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору в нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Згідно ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Так, підставою для відводу судді відповідач вказує на незадоволення процесуальними рішеннями, порушення порядку застосування процесуальних норм права, оскільки суддя повинен був відмовити у відкритті провадження чи повернути позовну заяву позивачу, а не приймати її до провадження, що пов`язує з порушенням приписів ЦПК України, а тому ці підстави викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

В українському законодавстві гарантії компетентності, незалежності і неупередженості суддів встановлюються Конституцією України, Законом України «Про статус суддів» та Законом України «Про судоустрій України».

Відповідно до статей 124, 126 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Положенням ч. 4 ст. 10 ЦПК України також передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи (о. Бріюні, Хорватія, 17.10.2015р.) закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади, як однієї з трьох гілок державної влади у прийнятті рішень.

Суд враховує, що Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод(далі - КЗПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1). Як зазначається у п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених 17.11.2010 р., зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Також, у пунктах 28-32 рішення у справі «Газета «Україна - центр» проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. Аналогічна позиція висловлена ЄСПЛ й у пункті 66 рішення у справі «Бочан проти України».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пункті 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Однак, заявником не надано доказів факту наявності упередженості та не об`єктивності головуючого судді у даній справі.

Мотивами відповідача ОСОБА_1 , для звернення до суду із заявою про відвід судді Бондаренко О.В., були виключно незадоволення процесуальними рішеннями судді, однак в силу ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не можуть бути підставою для відводу.

Крім того, слід зазначити, що виключні підстави для відмови у відкритті провадження у справі закріплено у ст.186 ЦПК України, які у даному випадку відсутні, а порядок та умови залишення позовної заяви без руху та повернення заяви містяться у статті 185 ЦПК України, при цьому питання щодо вказаних відповідачем, на його думку недоліків позову, можуть бути усунуті у судовому засіданні, враховуючи, що провадження у справі було відкрито 31.05.2023 суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуровим В.П.

Тому, суд, приходить до висновку, що заява відповідача - ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді є необґрунтованою та відповідно до вимог ч. 3 ст.40 ЦПК України, підлягає вирішенню іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу.

Керуючись ст. 33, 40, 353 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати заяву відповідача - ОСОБА_1 , про відвід судді Бондаренко О.В. від розгляду цивільної справи №357/6196/23, необґрунтованою.

Заяву відповідача - ОСОБА_1 , про відвід судді Бондаренко О.В. від розгляду цивільної справи №357/6196/23, передати для вирішення питання про відвід судді в порядку ч. 1 ст.33 ЦПК України до канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Бондаренко