Справа № 536/953/23
Провадження № 2/536/474/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю посилаючись, що 21 травня 2003 року вона стала власником квартири АДРЕСА_1 , розташовану на земельній ділянці розміром 0,18 га, якою вона починаючи з травня 2003 року добросовісно, відкрито, безперервно і тривало користувалася, обробляла її, вирощувала овочі і фрукти і за весь час ніхто не пред`являв їй ніяких претензій та не претендував на неї. Зазначає, що вирішила узаконити вказану земельну ділянку та дізналася, що вона була приватизована попереднім власником квартири та до цього часу рахується за ним.

Просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на земельну ділянку розміром 0,18 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач Кам`янопотоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явилися, надали заяву, де просили розглядати справу у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Як встановлено, згідно договору купівлі-продажу від 21.05.2003 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від імені яких за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович Н.В. за №2147 діє ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до Державного Акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ № 014827 ОСОБА_2 належить земельна ділянка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства.

Згідно довідки Виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 29.05.2023 № 600, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований в АДРЕСА_3 , вибув 06 грудня 2000 року до м. Чехов московської області.

Отже, позивачка постійно з 2003 року проживала в квартирі АДРЕСА_1 та безперервно, добросовісно та відкрито користувалася земельною ділянкою площею 0, 18 га. протягом десяти років. З вимогами про те, що вона незаконно нею володіє і користується ніхто до неї не звертався, в тому числі і представники громади.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 понад 10 років добросовісно, відкрито, безперервно володіла та користувалася належною ОСОБА_2 земельною ділянкою, обробляла її, вирощувала овочі і ніхто не піддавав сумніву її право власності на неї та не вимагав повернути.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією висловленою в постанові Верховного суду у справі № 552/1354/18 від 28 квітня 2020 року, що давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

У постанові Великої Палати Верховного від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 вказано, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Отже, позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд його задовольняє.

Керуючись ст. 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку площею 0,18 га, розташовану в АДРЕСА_2 .

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко