Номер провадження: 22-ц/813/3650/23
Справа № 495/7863/21
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» - адвоката Лисенка Віталія Миколайовича на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 січня 2022 року в цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2021 року представник позивача ПАТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 134 991,59 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача ПАТ «Банк Кредит Дніпро» зазначив, що 14.01.2019 між позивачем ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (через зміни в статутних документах 15.08.2018 змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро») та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6101, відповідно до якого позивач надав відповідачці грошові кошти у розмірі 199 928,00 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути ці кошти в строк до 14.04.2023. Однак, свої зобов`язання відповідачка ОСОБА_1 не виконала, у зв`язку з чим станом на 07.07.2021 у неї виникла заборгованість за кредитним договором № 6101 у сумі 134 991,59 грн (а.с. 1-2).

11 січня 2022 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області вирішено позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. А саме суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором у сумі 113 820,91 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 270,00 грн; у задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив (а.с. 104-108).

02 вересня 2022 року засобами поштового зв`язку представник Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» - адвокат Лисенко Віталій Миколайович направив на адресу Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 січня 2022 року. Так, представник апелянта не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом у розмірі 21 170,64 грн, вважає його в цій частині таким, що ґрунтується на неправильно встановлених фактичних обставинах справи, із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Представник апелянта, виклавши фактичні обставини справи, зазначає, що до витрат споживача за кредитним договором відносяться витрати, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи комісії, а тому нарахування таких витрат кредитором не є несправедливим. Такий висновок, як вказує представник апелянта узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19, яка не була врахована судом першої інстанції при розгляді справи № 495/7863/21. Також, представник апелянта звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться копії підписаних ОСОБА_1 паспорту споживчого кредиту, заяви-згоди на укладання універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб та кредитного договору, які свідчать про те, що відповідач ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, які надані виходячи з обраних відповідачем умов кредитування, а також отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які можуть мати місце для нього, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором. При цьому, представник апелянта зауважує, що відповідачем не доведено, що при укладенні кредитного договору він був неналежно поінформований, що не дозволило йому в повній мірі усвідомлювати який договір він укладає та на яких умовах або які умови є істотними для кредитного договору, що, у свою чергу, могло б призвести до порушення прав відповідача. Тому, представник апелянта вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що регулюють питання споживчого кредитування і встановлення комісій у договорах про споживчі кредити. Також представник апелянта повідомив, що з текстом оскаржуваного рішення АТ «Банк Кредит Дніпро» ознайомився лише 01 вересня 2022 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки в судовому засіданні 11.01.2022 представник банку участі не брав, копію оскаржуваного рішення отримано не було. З огляду на викладене в апеляційній скарзі, представник апелянта просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 січня 2022 року, задовольнити апеляційну скаргу, змінити оскаржуване рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором у сумі 134 991,59 грн, яка складається із залишку строкового кредиту 83 654,46 грн, суми простроченого кредиту 30 166,45 грн, залишку суми прострочених відсотків 0,04 грн та залишку прострочених комісій 21 170,64 грн, а також витрати по сплаті судового збору (а.с. 109-119).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 11, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що існує законне підґрунтя для задоволення вимог банку щодо стягнення залишку строкового кредиту у сумі 83 654,46 грн та залишку простроченого кредиту у сумі 30 166,45 грн. Суд першої інстанції зазначив, що з огляду на положення законодавства України, не заперечується право банку встановлювати комісії та інші платежі за додаткові, супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно), що включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Однак, суд зазначив, що встановивши в кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 1,99% від суми кредиту, позивач не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, крім того розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що ці умови кредитного договору є несправедливими. Позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються Банком за таку плату. Разом із тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг із розрахунково-касового обслуговування, за які встановлена вказана комісія. Тому суд дійшов висновку про безпідставність вимог банку щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту, а тому відмовив в задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Як було встановлено судом першої інстанції 14.01.2019 між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (15.08.2018 відбулась зміна назви на АТ «Банк Кредит Дніпро») та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6101, відповідно до якого позивач надав відповідачці грошові кошти у розмірі 199 928,00 грн (а.с. 4).

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору строк кредитування 36 місяців, кінцева дата повернення 14.01.2022, цільове призначення: на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,99% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних.

Відповідно до ч. 4 кредитного договору «Розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки» щомісячна сума погашення кредиту складає 5 553,5 грн, щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування 3 978,57 грн, проценти за користування кредитом - до 0,17 грн. Загальна сума щомісячного платежу 9 532,21 грн. Загальна сума комісії за розрахунково-касове обслуговування відповідно до розрахунку складає 143 228,52 грн.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту «Кредит готівкою (100-300), Стандарт зі страховкою, 36 міс.», який був підписаний відповідачкою ОСОБА_1 11.01.2019, кредит у сумі 199 928,00 грн був наданий відповідачці на термін 36 місяців, загальна процентна ставка 55,79 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3 978,57 грн., плата за програмою страхування 13 428,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача складає 343 159,53 грн (а.с. 90).

27.04.2020 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору № 6101, відповідно до умов якої сторони домовились провести реструктуризацію заборгованості відповідачки та підтвердили, що на момент підписання цієї угоди сума загальної заборгованості відповідачки становить 132 981,48 грн (а.с. 71-72).

21.09.2021 позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 6101 у сумі 134 991,59 грн, з яких: -83 654,46 грн залишок строкового кредиту; - 0,00 грн залишок нарахованих строкових відсотків; - 0,00 грн - залишок нарахованих строкових комісій; - 30 166,45 грн залишок простроченого кредиту; - 0,04 грн залишок прострочених відсотків; - 21 170,64 грн залишок прострочених комісій.

Нормативно-правова база та оцінка апеляційного суду

За ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції на момент укладення кредитного договору, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до п. 4 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції на момент укладення кредитного договору, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним

За положеннями ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

08.06.2017 Правління Національного банку України постановою № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 цих Правил Банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Відповідно до додатку 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції на момент укладення кредитного договору, після укладення договору про споживчий кредит, кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 цього ж Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

За обставинами даної справи відповідно до п. 1.2 кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту складає 1,99% від суми кредиту.

Відповідно до п. 6.9.3 Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» Банк здійснює обслуговування кредиту (здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS-повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою згодою клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості тощо) та стягує плату за обслуговування такого кредиту у вигляді щомісячної комісії.

Відповідно до п. 6.9. Банк на вимогу клієнта, але не частіше одного разу на місяць, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої Банку, надає виписку з Рахунку/Рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за Кредитним договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати.

Отже, виходячи зі змісту вказаних пунктів, обслуговування кредиту Банком полягає в наданні не частіше одного разу на місяць безоплатно інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надання виписок по рахунку, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені та які належить сплатити і дати сплати, та зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними.

В контексті наведеного, положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту суперечать положенням ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним.

Суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку позичальника їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.

Наведена позиція узгоджується з висновками КЦС ВС в постановах від 14.09.2022 в справі № 755/11636/21, від 16.11.2022 в справі № 755/9486/21, від 14.09.2022 в справі 712/12028/20.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставинами даної справи, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення прийшов до правильних висновків по суті позовних вимог, однак не застосував положення ст.ст. 11-12 Закону України «Про споживче кредитування» до спірних правовідносин, з огляду на що апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює оскаржуване рішення в частині мотивування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції та не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин в контексті вище наведених положень законодавства та судової практики.

Таким чином, з врахуванням вище наведеного, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України змінює оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині мотивування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» - адвоката Лисенка Віталія Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 січня 2022 року змінити в частині мотивування. В іншій частині залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік