ЄУН № 201/9759/23
Провадження 2-о/201/318/2023
УХВАЛА

Іменем України

29 серпня 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Покопцева Д.О., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування дітей на утриманні, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління-Служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення перебування на його утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , трьох дітей віком до 18 років: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заява отримана в провадження 24.08.2023р.

Зазначає, що фактично на його утриманні знаходиться 3 (троє) неповнолітніх дітей віком до 18 років: неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (пасинок).

Встановлення факту утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 має для заявника юридичне значення, оскільки породжує для нього та дитини, інших членів сім`ї виникнення відповідних прав на отримання соціальних та інших пільг, виплат, допомоги, які передбачені Податковим кодексом України, Законами України «Про охорону дитинства», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов?язок і військову службу», «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», тощо.

Зокрема, відповідно до ст. 169 (підпункт 169.1.2) Податкового кодексу України платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 100 відсоткам суми пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 цього пункту, - для платника податку, який утримує двох чи більше дітей віком до 18 років, - у розрахунку на кожну таку дитину.

Крім того, це надасть заявнику право без додаткових узгоджень з біологічним батьком дитини ОСОБА_3 :

- безперешкодно пересуватися з дитиною ОСОБА_7 будь-яким видом транспорту (залізничним, автобусним, авіаційним) до місць оздоровлення, відпочинку, проведення спортивних змагань, тощо;

- представляти інтереси дитини ОСОБА_6 в учбових закладах та інших компетентних органах, вирішувати в його інтересах питання соціального захисту та розвитку, оскільки для реалізації таких прав заявнику необхідно надати документальне підтвердження про те, що на його утриманні перебуває дитина (пасинок).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 постанови від 30 січня 2020 року зазначила, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю фізичних осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги заявника пов`язані з доведенням наявності підстав для встановлення певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням, реалізацією та припиненням.

За своїм предметом та правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника щодо прав на отримання соціальних та інших пільг, виплат, допомоги, які передбачені Податковим кодексом України, Законами України «Про охорону дитинства», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов?язок і військову службу», «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», тощо, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

У спірних правовідносинах суд повинен враховувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні його певного соціального статусу.

Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, недопустимим є ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, з урахуванням наведеного, заявлені вимоги не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 260, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування дітей на утриманні, заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління-Служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений на користь держави згідно квитанції 0.0..1 від 17 серпня 2023 року судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж п`ятнадцяти днів.

Суддя: Д.О. Покопцева