Справа № 466/7080/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Шукост О.М.

за участю: представника заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_3 за участю заінтересованої особи ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

у с т а н о в и в:

заявник звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме самостійного виховання та перебування на його утриманні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог заяви покликається на те, що з 2015 року він та ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народися син ОСОБА_5 . Протягом останнього року він та ОСОБА_4 стосунків не підтримують та проживають окремо. Дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився проживати разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на його утриманні, про що між ним та ОСОБА_4 укладено договір.

Заявник покликається на те, що з метою оформлення документів для звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації у нього виникла необхідність у встановленні факту самостійного виховання ним дитини. У зв`язку із чим звернувся до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги заяви підтримав, просив задовольнити, покликаючись на те, що з мамою дитини ОСОБА_4 розійшлися ще до початку повномасштабного вторгнення росії в Україну. Дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже 6 місяців проживає разом із ним. ОСОБА_4 постійно їздить за кордон. Батьківських прав вона не позбавлена. На даний час його мобілізовано та він хоче написати рапорт на звільнення з військової служби, оскільки лише він опікується сином. В подальшому просив проводжити розгляд справи без його участі.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги заяви не заперечила, зазначила, що після розірвання стосунків із ОСОБА_3 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився проживати разом із батьком, син знаходиться на повному його матеріальному утриманні. Вона переважно перебуває за кордоном, з дитиною бачиться двічі на місяць. Батьківських прав вона не позбавлена. В подальшому просила проводити розгляд справи без її участі.

Представники заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали вимоги заяви та пояснили, що заявник є чоловіком, який самостійно виховує дитину віком до 18 років, а тому підлягає звільненню від військової служби під час мобілізації. Встановлення судом відповідного факту є єдиним можливим способом захисту законних прав та інтересів заявника.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , що стверджується копією Свідоцтва про народження, виданого повторно 24.03.2023 року, зареєстрованого Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №480. Батьком дитини є ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_4 .

Дитина ОСОБА_5 , 15.11.2016 року зареєстрований та проживає разом із батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з реєстру територіальної громади №2023/004525549, сформованого 16.06.2023 року та витягом з реєстру територіальної громади №2023/003444412, софрмованого 03.05.2023 року.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві власності, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №234512934, сформованим 27.11.2020 року.

03.04.2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено Договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків батьків, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І. Відповідно до вказаного Договору сторони погодили, що постійним місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є місце проживання із його батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_4 проживатиме окремо, для неї сторонами встановлено спосіб здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків. ОСОБА_3 взяв на себе усі зобов`язання, пов`язані з утриманням дитини (пункт 9 Договору).

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_3 прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, призначений на посаду командира стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , що стверджується копією Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2022 року №14.

19.05.2023 року командиром військової частини НОМЕР_2 повернуто без реалізації матеріали на звільнення ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю підтверджуючих документів, що військовослужбовець виховує дитину віком до 18 років.

З метою підтвердження факту виховання дитини віком до 18 років та з метою звільнення з військової служби ОСОБА_3 звернувся до суду.

За змістом ст.ст. 293, 315 ЦПК суд може установити будь-який факт, що має юридичне значення для фізичної особи, від якого залежить подальший розвиток цивільних правовідносин, у яких така особа є учасником. Натомість особливістю справ окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, є та обставина, що суд може визнати існування лише тих певних фактичних обставин дійсності, які породжують настання наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення суб`єктивних цивільних прав, юридичних обов`язків, а також цивільних правовідносин в цілому, тобто юридичні факти можуть бути встановлені судом лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

В обґрунтування свої вимог ОСОБА_3 покликається на абзац 3 підпункту «г» пункту 1 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, згідно з абзацом 3 підпункту «г» пункту 1 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) на підставі виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері).

Системний аналіз зазначеної норми, свідчить, що передбачене положення про звільнення з військової служби під час мобілізації стосується військовослужбовців, які є одинокими батьками (одинока матір/одинокий батько), оскільки застосування такого заходу покликане з метою недопущення залишення без батьківського нагляду (опіки та піклування) неповнолітніх дітей. За таких обставин до категорії «військовослужбовців, які не перебувають у шлюбі, виховують дитину віком до 18 років, які з ними проживають, без матері» відносяться чоловіки, які є батьками дитини (дітей) відповідного віку і виховують дитину, яка позбавлена можливості материнського виховання. Це стосується випадків коли мати дитини померла, безвісно відсутня, позбавлена батьківських прав щодо дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків або не здатна їх виконувати в силу об`єктивних обставин тощо.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст. 14, ч.1 ст. 15 СК України).

Під час ухвалення рішення суд також бере до уваги покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_6 у судовому засіданні допитаний в якості свідка пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_3 служить, його було поранено, він був на милицях. З 2021 року по 2022 рік бачив ОСОБА_3 з його сином, також з дитиною бачив старшу жінку, проте йому не відомо хто це був. Зазначив, що прибув до суду, щоб дати покази, щоб ОСОБА_3 знову не скерували на бойові дії.

Свідок ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_3 , знає його сина. Бачила, що дитина постійно гуляла з ОСОБА_3 , з іншими особами дитини не бачила.

ОСОБА_7 допитана в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що заявник її син. Ствердила, що саме він займається вихованням дитини. Коли ОСОБА_3 приїжджав на реабілітацію, постійно проводив час із сином. Тепер внук проживає разом із нею, оскільки ОСОБА_3 служить в ЗСУ. Матір дитини ОСОБА_4 інколи забирає дитину, двічі на місяць. Для внука авторитетом є тільки його батько ОСОБА_3 . Ствердила, що до лютого 2023 року внук проживав разом із батьками ОСОБА_4 .

В той же час в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили, що мати дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не здатна виконувати свої батьківські обов`язки щодо дитини чи позбавлена у визначений законом спосіб можливості здійснення своїх батьківських прав стосовно дитини.

Та обставина, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 врегулювали порядок виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в договірному порядку у такий спосіб, внаслідок якого більший тягар з виховання дитини покладено на заявника, не свідчить про те, що заявник самостійно виховує дитину і може вважатися в розумінні закону «одиноким батьком», оскільки такий договір не позбавляє матір дитини батьківських прав і не залишає дитину без материнського виховання.

Таким чином, твердження заявника про існування юридичного факту, що він є батьком, який самостійно виховує дитину віком до 18 років, в аспекті правового зв`язку такого факту з правом, передбаченим абзацом 3 підпункту «г» пункту 1 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не знайшли свого підтвердження під часу судового розгляду, оскільки матір дитини ОСОБА_4 не позбавлена батьківських прав, зобов`язана належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, бере участь у вихованні дитини, малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із своїми бабою та дідом, а зобов`язання про утримання маолітнього сина одноособово ОСОБА_3 взяв на себе в договірному порядку, а тому вимоги заявника є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 3, 10, 18, 82, 89, 259, 263-265, 268, 293-294, 315 Цивільного проце суального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_3 за участю заінтересованої особи ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 31.08.2023 року.

Заявник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. І. Баєва