КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/16779/21

номер провадження №22-ц/824/8025/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року /суддя Маркєлова В.М./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «Аска» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

17.08.2021 ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила: стягнути з відповідачки-1 матеріальну шкоду в розмірі 21 201,53 грн, моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн, а також 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; стягнути з відповідача-2 матеріальну шкоду в розмірі 2 400,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4 065,50 грн,

- в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн,

- 1 500,00 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу,

- витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн, разом до стягнення - 7 019,50 грн.;

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 :

- 2 000,00 грн на відшкодування витрат за проведення експертного дослідження,

- витрати зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн,

- 1 500,00 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу, разом до стягнення - 3 954,00 грн. /а.с. 137-143/

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 14 536, 03 грн, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення в цій частині скасувати, задовольнивши вказану вимогу, залишивши рішення в іншій частині без змін.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції було зазначено, що нібито вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 06.08.2021 року містить іншу, відмінну в бік завищення вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ з урахуванням зносу - 18 601,53 грн., аніж ту, яка визначена відповідачем-2 (у розмірі 4 663,58 грн.) на підставі звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ від 08.07.2021 року, що в свою чергу є припущенням та порушенням норм процесуального права. Вказувала, що відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а також ст. 89 ЦПК України передбачено, що жоден доказ для суду не мас наперед встановленої сили. Тобто судом не було взято до уваги доказ позивача про реальний матеріальний збиток, завданий в наслідок ДТП з боку Відповідача 1 в розмірі 18 601,53 грн., а з незрозумілих підстав було частково стягнуто різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 4 065,50 грн. Вказане свідчить про порушення процесуального та матеріального права

ОСОБА_2 та ПАТ «УАСК АСКА» про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформовані належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертались.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у задоволенні позову у повному обсязі, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 11.06.2021 о 16.25 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Hundai Elantra д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Литвинського, 26/36 в м. Києві, не врахувавши дистанційну відстань між автомобілями, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Hundai Accent д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 (чоловік позивачки), в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Зазначений факт зафіксовано в повідомленні про ДТП від 11.06.2021 (євро протокол). Відповідачка-1 вину визнала.

ОСОБА_1 є власником пошкодженого автомобіля Hundai Accent д.н.з. НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність відповідачки-1 застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА».

29.06.2021 ОСОБА_3 звернувся до Приватного акціонерного товариства «УАСК АСКА» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

На виконання вимог ст. 35 ЗУ «ПОСЦПВВНТЗ» позивачка звернулась до Приватного акціонерного товариства «УАСК АСКА» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ від 08.07.2021, складеного оцінювачем СПД Вілько О.Г. (який діє на підставі кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 3633 від 11.06.2005):

- вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ складає 6 530,18 грн;

- вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ з урахуванням фізичного зносу запчастин складає 4 663,58 грн.

- зменшення сум страхового відшкодування на суму ПДВ - 198,80 грн;

- франшиза за полісом - 2 000,00 грн;

- страхове відшкодування, яке підлягає виплаті - 2 464,68 грн.

Факт ДТП 11.06.2021 ПрАТ «УАСК АСКА» визнано страховим випадком, на підтвердження чого складено страховий акт № f-17639/2 від 22.09.2021.

22.09.2021 ПрАТ «УАСК АСКА» виплатило позивачці страхове відшкодування у розмірі 2 464,68 грн, що підтверджується платіжним доручення № 71_242711 від 23.09.2021.

Виплачене страхове відшкодування розраховане наступним чином: (матеріальний збиток з КФЗ - 4 663,58 - 198,90 (ПДВ) - 2 000,00 грн (франшиза) = 2 464,68 грн.

Судом першої інстанції вірно зазначено про те, що отримавши відзив на позов, до якого було долучено акт про оцінку, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ складає 6 530,18 грн, який розраховано на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та копію платіжного доручення про виплату страхового відшкодування у розмірі 2 464,68 грн, позивачка не скористалась правом на подачу відповіді на відзив, не подавала до суду заяв про незгоду з визначеною вартістю відновлювального ремонту, не подавала суду клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи, з метою спростування вартості відновлювального ремонту у розмірі 6 530,18 грн, отже, керуючись принципом диспозитивності, суд першої інстанції обґрунтовано погодився з визначеною вартістю відновлювального ремонту у розмірі 6 530,18 грн.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Водночас, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення, без зазначення обґрунтування у мотивувальній частині рішення, дійшов висновків про стягнення з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн на відшкодування витрат за проведення експертного дослідження, витрат зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн, 1 500,00 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу, разом до стягнення - 3 954,00 грн., що апеляційний суд вважає процесуальним порушенням у зв`язку з чим виходить за межі апеляційної скарги.

Мотивів, з яких виходив суд першої інстанції, рішення суду не містить.

За змістом ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене судом на підставі обставин у судовій справі, які повно і всебічно з`ясовані на основі доказів, що були досліджені судом. Вмотивованим є судове рішення, в якому належним чином зазначені підстави, на яких воно ґрунтується. Під умотивованістю розуміється повне і всебічне відображення в рішенні суду мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони посилалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, й віддзеркалення мотивів щодо позиції суду при застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Мотивованість є обов`язковою вимогою судового рішення - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань судового рішення у його змісті.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн на відшкодування витрат за проведення експертного дослідження, яке судом першої інстанції до уваги не приймалось, витрат зі сплати судового збору у розмірі 454,00 грн, 1 500,00 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу, разом до стягнення - 3 954,00 грн., оскільки предмет спору до страхової компанії, після сплати страхового відшкодування, фактично відсутній.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в частині ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» по суті вимоги позивача задоволені в позасудовому порядку, питання щодо затримки виплати позивачем не пред`являлось.

Таким чином, апеляційний суд, виходячі за межі доводів апеляційної скарги, скасовує рішення суду першої інстанції в частині вимог до ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА».

Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача-1 матеріальної шкоди внаслідок ДТП, суд першої інстанції зазначав таке.

Позивачка просила суд стягнути з відповідачки-1 матеріальну шкоду у розмірі 21 201,53 грн, зокрема, 18 601,53 грн - вартість матеріального збитку, а також 2 000,00 грн витрат на послуги експерта та 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування заявленої вартості матеріального збитку позивачка надала звіт № 5/08-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 06.08.2021, згідно з яким вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ становить 27 080,61 грн, а вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ з урахуванням зносу становить 18 601,53 грн.

Суд першої інстанції керувався вимогами ст. 1194 ЦК України про те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Водночас, враховуючи, що доведена відповідачем-2, та неспростована позивачкою, а отже встановлена судом вартість відновлювального ремонту складає 6 530,18 грн, а страхове відшкодування було виплачене страховиком позивачці у розмірі 2 464,68 грн, з відповідачки-1 на користь позивачки відповідно до ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто 6 530,18 - 2 464,68 = 4 065,50 грн.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Апеляційний суд наголошує на тому, що ліміт відповідальності страховика в даному випадку становить 50 000 грн.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 276/752/16-ц у справі № 276/752/16-ц.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди без урахування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Окремо апеляційний суд повторно наголошує на тому, що з актом страхової компанії позивач погодилась, про будь-які приховані пошкодження, не виявлені під час огляду та встановлені за окремим зверненням позивача, страхову не повідомляла, доказів, що автомобіль відремонтовано матеріали справи не містять, з власним звітом про оцінку до страхової не зверталась, отже апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки страховою компанією страхове відшкодування позивачці виплачено у повному обсязі відповідно до вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта, оскільки у вимогах позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року - скасувати, відмовивши у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «Аска» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: