Провадження № 22-ц/812/988/23

П О С Т А Н О В А

іменем України

04 вересня 2023 року м. Миколаїв

справа № 490/6904/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

представника позивачки ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 26 липня 2023 року під головуванням судді Шолох Л.М., в приміщенні цього ж суду, дата складення повного судового рішення не зазначена, у справі

за заявою

ОСОБА_2

про забезпечення позову у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна, про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором іпотеки,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором іпотеки.

Позивачка зазначала, що 05 вересня 2007 року між ЗАТ (правонаступником якого є ПАТ) «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № МL-400/281/2007, згідно якого банк надав кредит у розмірі 47790 доларів США строком до 05 вересня 2017 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05 вересня 2007 року ЗАТ «ОТП Банк» уклав з ОСОБА_5 договір іпотеки № РСL-400/370/2007, згідно з яким вона передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме, домоволодіння, що складається з двох житлових будинків та земельної ділянки площею 0,0804 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2010 року задоволені позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

28 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» та ОСОБА_3 був укладений договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № РСL-400/370/2007 від 05 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернелюх Л.В., за реєстровим № 324.

Посилаючись на те, що договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № РСL-400/370/2007 укладений на користь фізичної особи ОСОБА_3 , є таким, що суперечить вимогам законодавства, позивачка просила суд визнати недійсним вказаний договір.

Разом із позовною заявою позивачка подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

У заяві позивачка зазначала, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони виселення власниці ОСОБА_5 та інших осіб з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , заборони державним реєстраторам здійснювати будь які реєстраційні дії щодо домоволодіння та земельної ділянки, тощо, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявниці, за захистом яких вона звернулась до суду.

Новий іпотекодержатель ОСОБА_3 в період розгляду справи матиме можливість здійснити відчуження спірних домоволодіння та земельної ділянки, що істотно може вплинути на ефективність захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявниці, за захистом яких вона звернулася до суду, в подальшому може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, зумовити наступні звернення заявниці до суду з іншими позовами задля захисту своїх порушених прав, адже у разі звернення стягнення на предмет іпотеки та отримання задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмета обтяження іпотекою заявниця буде позбавлена житла.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд вжити захід забезпечення позову у виді заборони виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , а також інших осіб, які мешкають у домоволодінні АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою, до набрання законної сили рішенням у даній справі; вжити захід забезпечення позову у виді заборони вчиняти певні дії, а саме, заборонити державним реєстраторам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, приватним та державним нотаріусам здійснювати будь - які реєстраційні дії щодо домоволодіння та земельної ділянки за вказаною адресою і заборонити даним особам видавати правовстановлюючі документи на вказані об`єкти нерухомості, які на праві власності належать позивачці до набрання законної сили рішенням у даній справі; вжити захід забезпечення позову у виді встановлення обов`язку вчинити певні дії, а саме, зобов`язати державного реєстратора або інших осіб, уповноважених на вчинення реєстраційних дій (посадових осіб Міністерства юстиції України, нотаріусів) внести запис до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону вчинення будь - яких реєстраційних дій щодо спірного домоволодіння і заборонити даним особам видавати правовстановлюючі документи на вказані об`єкти нерухомості, які на праві власності належить ОСОБА_5 і до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обраний позивачем спосіб для забезпечення позову не може бути застосований у даному випадку, оскільки зупинення виконання рішення № 2-2309/2010 буде вирішенням позовних вимог без проведення розгляду справи.

Більше того, зупинення виконання судового рішення та яке набрало законної сили, матиме своїм наслідком порушення прав відповідача як стягувача у виконавчому провадженні. Відтак, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на незаконність і необґрунтованість вказаного судового рішення, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просила ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги, викладені у заяві про вжиття заходів забезпечення позову.

Узагальненні доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково послався на те, що предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2010 року у справі № 2-2309/2010, за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвали від 25 червня 2021 року по цій же справі про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки позовною вимогою є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки.

В іншому доводи апеляційної скарги аналогічні доводам, викладеним у заяві про забезпечення позову.

Узагальненні доводи інших учасників справи

На вказану апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_6 надійшов відзив, в якому він, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

ОСОБА_3 у відзиві зазначав, що починаючи з 2021 року він є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Проте предметом позову не визначено жодних спорів про право власності на спірне домоволодіння. Позивачкою заявлено одну вимогу немайнового характеру, в результаті задоволення цього позову не виникає обставин та підстави зміни права власності на спірне домоволодіння. Обраний позивачкою спосіб забезпечення позову не співвідноситься з предметом позову, а отже не існує конкретного зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Позивачкою не надано жодного доказу того, що відповідачем або іншими, після звернення до суду із цим позовом, будуть вчинятись дії щодо відчуження нерухомого майна або інші реєстраційні дії. Виходячи з предмета позову та вимог заяви про забезпечення позову, суд не може перевірити які конкретно реєстраційні дії, що пов`язані з предметом спору у цій справі, допустимо заборонити проводити суб`єктам державної реєстрації. Заявник не надав доказів того, що питання зміни власника домоволодіння, яке відбулось в порядку процедури Закони України «Про виконавче провадження» на Електронних торгах, він має намір оскаржити до суду. Ужиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам приймати відповідні рішення та вчиняти реєстраційні дії, не узгоджуються з приписами статті 149-150 ЦПК України, оскільки такі рішення державних реєстраторів прямо не стосуються предмета спору. Не є співмірним, належним та допустимим видом забезпечення позову заборона виселення заявника в справі, яка не стосується права власності або права проживання заявника в спірному майні. Адже в результаті ймовірного задоволення цього позову може бути лише визнання недійсним договору відступлення права вимоги, що є вимогою немайнового характеру і таке рішення не підлягає подальшому виконанню виходячи з його суті. Позивачка завжди була зареєстрована в домоволодінні за іншою адресою та більше десяти років проживає за межами України.

2. Мотивувальна частина

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Із матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № МL-400/281/2007, згідно якого банк надав останньому кредит у розмірі 47790 доларів США строком до 05 вересня 2017 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки № РСL-400/370/2007, згідно з яким вона передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме, домоволодіння, що складається з двох житлових будинків та земельної ділянки площею 0,0804 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10 листопада 2010 року задоволені позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Постановлено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МL-400/281/2007 від 05 вересня 2007 року звернути стягнення на нерухоме майно, а саме, домоволодіння, що складається з двох житлових будинків та земельної ділянки площею 0,0804 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом реалізації зазначеного нерухомого майна на прилюдних торгах з початковою ціною 301690 грн.

27 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу вимоги до боржника за кредитним договором № МL-400/281/2007 від 05 вересня 2007 року. Загальний розмір заборгованості боржника, право вимоги щодо якої відступається згідно з рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада 2017 року по справі № 2-418/2010 з урахуванням виплат боржника, склав 253964,39 грн.

28 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» та ОСОБА_3 був укладений договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки № РСL-400/370/2007, посвідченого 05 вересня 2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. за реєстровим № 2788.

Згідно з актом приймання-передачі документів від 28 квітня 2021 року, який є додатком 1 до вказаного договору, первісний іпотекодержатель ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» та новий іпотекодержатель ОСОБА_3 склали цей акт приймання-передачі документів до договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки (майнова порука) № РСL-400/370/2007, посвідчений 05 вересня 2007 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В., реєстровий № 2788, а саме первісний іпотекодержатель передав, а новий іпотекодержатель прийняв договір іпотеки № РСL-400/370/2007 від 05 вересня 2007 року.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 150 ЦПК України наведений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Оскільки обраний позивачкою вид забезпечення позову - «заборони виселення; заборони вчиняти певні дії, а саме, заборонити державним реєстраторам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, приватним та державним нотаріусам здійснювати будь які реєстраційні дії щодо домоволодіння та земельної ділянки і заборонити даним особам видавати правовстановлюючі документи на вказані об`єкти нерухомості, які на праві власності належать позивачці; встановлення обов`язку вчинити певні дії, а саме, зобов`язати державного реєстратора або інших осіб, уповноважених на вчинення реєстраційних дій (посадових осіб Міністерства юстиції України, нотаріусів) внести запис до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно про заборону вчинення будь яких реєстраційних дій щодо спірного домоволодіння і заборонити даним особам видавати правовстановлюючі документи на вказані об`єкти нерухомості, які на праві власності належить позивачці» неспівмірний із предметом позову «про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором іпотеки», то відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 127/220/19; від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18.

За такого, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про необхідність застосування в цій справі заявлених нею заходів забезпечення позову, є необґрунтованими.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що існує реальна загроза виселення позивачки та відчуження іпотечного майна.

Так, у постанові Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 зазначено, що «достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви».

Між тим, позивачкою не надано до суду доказів вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову.

Враховуючи викладене, основний висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, є правильним.

Помилкове посилання суду першої інстанції на інші підстави для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову не призвело до невірного вирішення спору, а тому не є підставою для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За такого, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому судове рішення суду підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіТ.Б. Кушнірова О.О. Ямкова

Повне судове рішення складене 06 вересня 2023 року.