КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/2263/22 Головуючий у суді І інстанції: Чередніченко Н.П.
провадження №22-ц/824/9468/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мороза Віталія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання недійсними кредитних договорів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача АТ «Альфа-Банк», в якому просила суд визнати недійсними кредитний договір № 501330988 від 16.06.2021 р., кредитний договір № 631691888 від 16.06.2021 р., кредитний договір № 631691890 від 16.06.2021 р.

В обґрунтування позову зазначено, що у 2018 році позивач стала клієнтом АТ «Альфа-Банк», відкривши в банку один картковий рахунок, на який позивачу здійснювалось перерахування заробітної плати. Станом на 16.06.2021 року на зазначеному рахунку знаходились кошти в сумі 60000,00 грн. В цей день, на телефон позивача надійшов дзвінок від начебто представника банку, яким було названо позивачу всі її дані. Після дзвінка, позивач негайно намагалась зателефонувати на гарячу лінію банку з метою блокування можливих протиправних банківських операцій, однак, на деякий час мобільним оператором було заблоковано її абонентський номер. Після відновлення зв`язку, в цей же день позивач додзвонилась до банку та його представник повідомив, що всі банківські операції за її рахунком заблоковано. Згодом позивач дізналась, що кошти, які знаходились на її рахунку були перераховані шахрайським шляхом на інші рахунки. 17.06.2021 року щодо вказаних незаконних дій позивач звернулась до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві із відповідною заявою. Крім того, неодноразово звертаючись до банку із заявами про вчинення шахрайських дій, позивач отримала відповідь від банку, з якої їй стало відомо про оформлення від її імені кредитного договору № 501330988 від 16.06.2021 року. Також 22.12.2021 року позивач отримала від відповідача повідомлення про порушення основного зобов`язання за кредитним договором № 631691888 від 16.06.2021 року та за кредитним договором № 631691890 від 16.06.2021 р. Позивач вказує, що дозволів на укладення зазначених договорів вона не надавала, та будь-яких повідомлень від банку щодо підтвердження наміру на їх укладення позивач не отримувала. Зазначені договори були укладені без участі та волі позивача, та про їх існування позивачу нічого не було відомо. Посилаючись на викладене, а також з огляду на наявність підстав для визнання зазначених договорів недійсними, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

В листопаді 2022 року представником позивача було подано до суду заяву про зміну (доповнення) підстав позову, в якій сторона позивача просила визнати недійсними кредитний договір № 501330988 від 16.06.2021 р., кредитний договір № 631691888 від 16.06.2021 р., кредитний договір № 631691890 від 16.06.2021 р. В обґрунтування змінених (доповнених) підстав позову, сторона позивача вказувала на те, що після телефонного дзвінка позивача до банку, та блокування товарситвом операцій по її рахунку, банком було відкрито/активовано і дозволено операції по використанню кредитного ліміту (списанню коштів), що свідчить про те, що відповідач своєю бездіяльністю сприяв (зробив можливим) вчинення шахрайських дій 16.06.2021 року щодо клієнта ОСОБА_1 .. Остання не несе відповідальність за відкриття кредитних рахунків (оформлених спірних кредитних договорів) і проведення по ним операцій, які було здійснено банком після повідомлення про необхідність блокування банківських операцій. Відповідачем було відкрито рахунки (оформлено спірні кредитні договори) із порушення вимог закону та положення, у позивача було відсутнє волевиявлення на укладення цих договорів, а відтак наявні підстави для визнання спірних договорів недійсними.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, 27 квітня 2023 року адвокат Мороз В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 ..

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції не з`ясував обставин і не зазначив мотиви відхилення доводів, що ОСОБА_1 не давала свою згоду і не вчиняла жодних дій для укладення спірних кредитних договорів, - навпаки ОСОБА_1 одразу повідомила банк про відсутність у неї згоди (волі), заявивши про блокування рахунків і карток для недопущення банківських операцій

Також вказувала, що місцевий суд залишив поза увагою, що відповідач АТ «Альфа-Банк» по одних рахунках заблокував операції, а по іншим продовжив їх здійснення, - в той час коли відповідач АТ «Альфа-Банк» знав достеменно про необхідність блокування рахунків, карток і операцій за зверненнями ОСОБА_1 на гарячу лінію банку «3344». Тобто суд залишив без з`ясування, що банк оформив Кредитні договори (віртуальні кредитні картки) після повідомлення ОСОБА_1 про блокування операцій. На думку представника апелянта вказане має важливе значення, оскільки в такому випадку клієнт банку не несе відповідальність за проведені банком операції згідно п. 6, п. 7, п. 8, п. 9 розділу «VI. Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБУ від 05.11.2014 № 705.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказувала також на те, що суд першої інстанції не з`ясував обставин і не зазначив мотиви відхилення доводів, що витребувані у банку примірники кредитних договорів не містять жодного підпису ОСОБА_1 : ні власноручного, ні електронного підпису, ні будь-якого іншого підпису взагалі, - натомість у договорах наявні пусті графи замість підписів.

Представник апелянта вказувала, що суд першої інстанції застосував закон, який не підлягає застосуванню. Суд безпідставно зробив висновок про укладеність кредитних договорів між ОСОБА_1 і АТ «Альфа- Банк» шляхом посиланням на нормами ЗУ «Про електронну комерцію», чим порушив ч. 2 ст. 2 цього ЗУ «Про електронну комерцію»: Порядок надання банківських послуг випуск та обіг електронних грошей, здійснення переказу коштів не є предметом правового регулювання цього Закону і регулюється спеціальним законодавством.

При цьому надання АТ «Альфа-Банк» кредиту на підставі кредитних договорів - є видом банківської послуги згідно ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Також суд на власних припущеннях і бездоказово зробив висновок, що спірні договори укладено шляхом їх обміну в електронній формі між сторонами.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги представник апелянта також вказувала, що судом першої інстанції не застосовано закони, який підлягає до застосування до даних правовідносин, а саме Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", Закон України "Про електронні документи та електронний документообіг", Закон України "Про електронні довірчі послуги", Закон України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що суд першої інстанції не з`ясував, що не укладався та відсутній у справі письмовий договір між АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 (у формі паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) про допустимість використання між банком і клієнтом електронних підписів (удосконаленого ЕП, простого ЕП) для цілей укладення в електронній формі спірних Кредитних договорів, яке цього вимагають п. 14 і п.п. 2 п. 29 Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки, затвердженого НБУ від 14.08.2017 № 78 (в редакції 06.03.2019р.).

Представник апелянта вважає, що за відсутності такого договору, є протиправним оформлення банком спірних Кредитних договорів у мережі інтернет через мобільний додаток «Sense Superapp» інтернету сервісу банку «Му Alfa-bank» шляхом використання звичайних СМС-кодів (тобто простого Електронного підпису, у якого відсутні ступені захисту і який не забезпечує однозначної ідентифікації особи клієнта), що є порушенням вимог п. 14 та п. 29 Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки, затвердженого постановою правління НБУ від 14.08.2017 № 78 (в редакції 06.03.2019р.). Тому суд повинен був з`ясувати вказані обставини для визначення правомірності (можливості) використання банком СМС-коду як Електронного підпису для укладення спірних кредитних договорів через мережу Інтернет.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані зокрема тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідачем АТ «Альфа-Банк» не вказано жодного обгрунтування та відсутні докази про те, що ОСОБА_1 своїми діями якось сприяла шахраям в оформлені у Інтернет спірних кредитних договорів.

Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не наведено та не доведено підстави, з якими закон пов`язує можливість визнання недійсними правочини, факт укладення яких оспорює позивач, як і не доведено порушення прав позивача, як споживача послуг та клієнта банку.

Також зазначав, що саме лише звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, не може бути розцінене як належний та допустимий доказ обґрунтованості позовних вимог про визнання спірних правочинів недійсними.

Факт вчинення кримінального правопорушення під час укладання спірних договорів перевіряється правоохоронними органами в рамках розслідування кримінального провадження, ні обвинувального, ні виправдувального вироку на час розгляду даного позову судом не постановлено.

Також суд обгрунтовував свої висновки тим, що саме лише твердження позивача про не підписання договорів та відсутність її волевиявлення на укладення таких, за відсутності належних та допустимих доказів, не може бути достатньою підставою для задоволення позовних вимог за наведених в позові підстав.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що у 2018 році позивач стала клієнтом АТ "Альфа Банк" відкривши (через свого роботодавця) винятково один картковий рахунок, на який їй здійснювалась виплата заробітної плати. Станом на 16.06.2021 року на зарплатному картковому рахунку позивача складав баланс 60 000,00 грн власних коштів. Інших рахунків у відповідача позивач не мала, в тому числі депозитних чи кредитних.

Встановлено, що 16.06.2021 року позивачу на її месенджер Viber телефону НОМЕР_1 надійшов дзвінок з номеру телефону НОМЕР_2 . За цим номером особа представилась як представник від АТ " Альфа Банк" - "Сергей Юрьевич ". У Viber представника містився логотип АТ "Альфа Банк" та найменування "Альфа Банк". Цей начебто представник відповідача називав позивачу всі її паспортні дані, номер банківської картки, дату закінчення строку дії картки, номер СVV та кодове слово.

Після вищевказаного дзвінка, позивач негайно ж намагалася зателефонувати на гарячу лінію АТ "Альфа Банк" за номером телефону 3344 для блокування можливих банківських операцій пов`язаних з її картковим рахунком та блокування можливих видач коштів третім особам. Однак, на деякий час з невідомих причин мобільним оператором їй було заблоковано абонентський номер, у зв`язку з чим, позивач не могла скористатися мобільними послугами та здійснювати дзвінки і відправляти/отримувати СМС повідомлення.

Через деякий час, в цей же день 16.06.2021 року, після відновлення зв`язку, позивач все ж таки зателефонувала на гарячу лінію відповідача за номером телефону 3344 і в телефонному дзвінку представник банку повідомив, що всі банківські операції з її рахунком заблокував та назвав суму, яка вже була перерахована - це була сума 60 000,00 грн власних коштів та 92 000,00 грн кредитних коштів (в загальному 152 000,00 грн).

17.06.2021 року відвідавши банківське Відділення "Деснянське" АТ "Альфа Банк" та отримавши виписки про рух коштів, позивач помітила, що сума шахрайських викрадень становила вже значно більше, а саме 60 000,00 грн. власних коштів та 380 000.00 грн кредитних коштів (в загальному 440 000,00 грн).

За заявою позивача ОСОБА_1 від 17.06.2021 року, до ЄРДР 18.06.2021 року були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, а саме: в період із 16.06.2021 р. по 17.06.2021 р. невстановлена особа шахрайським шляхом, заволоділа грошовими коштами, чим завдала ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

Позивач вказує, що волевиявлення на укладення зазначених договорів вона не мала, невстановлені особи шахрайським шляхом використали її дані для оформлення кредитів у відповідача, а тому наявні підстави для визнання договорів недійсним.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити підписи сторін.

Відповідно до п. 5.5 Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки, затвердженого постановою правління НБУ від 14.07.2017 за № 78 - ЕП є обов`язковим реквізитом електронного документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про відмову у задоволенні позову, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що оспорювані кредитні договори підписанні позивачкою, зокрема за допомогою електронного підпису, що є обов`язковим елементом в електронному кредитному договорі, накладенням якого завершується створення такого електронного документа, а у разі відсутності електронного підпису не матиме юридичної сили такий електронний документ.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що після того як позивачка ОСОБА_1 звернулась на гарячу лінію АТ "Альфа-Банк" стосовно блокування рахунків і карток ОСОБА_1 , водночас як підтверджується матеріалами справи відповідач АТ "Альфа-Банк" заблокував лише частину рахунків, а по інших рахункам банк дозволив операції, всупереч повідомлень про необхідність блокування ОСОБА_1 ..

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 просила заблокувати всі банківські операції по її рахунках і картках, телефонуючи неодноразово з 15:05-15:26 16.08.2021 року (а.с. 178 том 1). Після вимоги заблокувати рахунки і картки та операції по ним, банк повинен був не допустити відкриття нових віртуальних кредитних карток.

Встановлено, що на час здійснення дзвінків позивачки ще не існувало (не були відкриті) інші віртуальні кредитні картки.

Між тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що у листі АТ "Альфа-Банк" від 27.10.2021 року № 93331-23.1-б/б, що кредитна картка № НОМЕР_3 та кредитна картка № НОМЕР_4 були оформлені банком 16.06.2021 року об 16 год. 35 хв. та 16 год. 36 хв. відповідно, тобто вже після вимог про блокування зі сторони позивачки ОСОБА_1 ..

Також з матеріалів справи вбачається, що рахунок з кредитним лімітом № НОМЕР_5 (картка НОМЕР_6 ) за кредитним договором № 501330988 на суму 92 000 грн було оформлено банком в період, коли ОСОБА_1 дзвонила на гарячу лінію банку. Так банком активовано кредитним ліміт по картці об 14 год. 40 хв., а позивач ОСОБА_1 додзвонилась до оператора банку об 15 год. 05 хв. 16.06.2021 року.

З вищевказаного листа банку від 27.10.2021 року № 93331-23.1-б/б вбачається, що АТ "Альфа-Банк" зазначив те, що кредитні картки відкривались віртуально через Інтернет, а саме: "Банком було проведено перевірку та встановлено, що 16.06.2021 року в мобільному додатку Sense Superapp, який є складовою частиною Системи "Інтернет-сервісу" "My Alfa-bank", Вами було оформлено кредитний договір № 501330988, кредитну картку № НОМЕР_4 та кредитну картку № НОМЕР_3 , проведено операції переказу коштів".

Суд першої інстанції не з'ясував обставини стосовно того, що витребувані у банку примірники кредитних договорів не містять підпису позивачки ОСОБА_1 ні власноручного, ні електронного підпису.

З врахуванням вищенаведеного, суд не застосував спеціальне законодавство, за яким в електронній формі кредитний договір повинен обов'язково містити електронні підписи сторін, як обов'язковий реквізит.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що з мобільного номеру ОСОБА_1 подавалась заявка до банку АТ "Альфа-Банк" на відкриття віртуальних кредитних карток (укладення договорів), також не підтверджено доказами те, що АТ "Альфа-Банк" направлявся СМС-код на мобільний номер позивача ОСОБА_1 для укладення оспорюваних кредитних договорів.

Також суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не надано у справу примірник договору про право використання замість КЕП (посилений сертифікат ключа, який забезпечує однозначну ідентифікацію особи підписувача) будь-яких інших електронних підписів (простого/удосконаленого) для цілей укладення в електронній формі кредитних договорів у мережі Інтернет через додаток "Sense Superapp" інтернету сервісу "My Alfa-bank".

Оскільки позивачем суду надано належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження обставин, на які вона посилалась, як на підставу своїх позовних вимог, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції мав керуватись положеннями Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", ст.ст. 207, 215 ЦК України, однак не вірно застосував дані норм права та дав не вірну оцінку доказам.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст.376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мороза Віталія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Кредитний договір № 501330988 від 16.06.2021 року.

Визнати недійсним Кредитний договір № 631691888 від 16.06.2021 року.

Визнати недійсним Кредитний договір № 631691890 від 16.06.2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «31» серпня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник