КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/214/22
Провадження № 2/488/532/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.08.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Авдєєвій К.Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Євтєєвої Т.В.,

розглянувши у судовому засіданні за залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2022 р. позивач ОСОБА_4 звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , в якому просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі виконавчого листа, виданого 17.11.2008 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 2-2717 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Також просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, які нараховано на підставі виконавчого листа, виданого 17.11.2008 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 2-2717.

Позов мотивував тим, що відповідно до виконавчого листа, виданого 17.11.2008 р. Корабельним районним судом м. Миколаєва у справі № 2-2717, з ОСОБА_4 було стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

На виконання цього виконавчого листа 02.07.2010 р. у Корабельному відділі ДВС Миколаївського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження.

На сьогодні, склалася ситуація, коли позивач не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, а саме 1/4 всіх доходів, оскільки позивач вже тривалий час має серйозні проблеми зі станом здоров`я, що не дає йому можливості працювати повноцінно та отримувати за це відповідний дохід.

У 2009 році його було звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я і з цього часу він не працює.

Зазначив, що більше десяти років він має інвалідність через хронічне обструктивне захворювання легень, що значно ускладнює працевлаштування. Останнім часом стан здоров`я позивача значно погіршився. Щомісяця йому доводиться витрачати кошти на оздоровчі процедури та медичні препарати, які мають чималу вартість.

Крім того, ОСОБА_4 має сім`ю: дружину та двох малолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 від другого шлюбу, які також знаходяться на його утриманні.

Вказав, що він отримує пенсію у розмірі лише 1 100,00 грн на місяць. Іншого доходу не має.

Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.02.2022 року по зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з пропозицією відповідачу подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження і позивачу встановлений п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

Відповідачем був наданий відзив на позовну заяву, в якому остання не визнала позовні вимоги та просила відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у ньому.

У відповіді на відзив позивач заперечував проти доводів відповідача та просив задовольнити його позов

В судовому засіданні представник позивача адвокат Мутьєв Д.В. підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Євтєєва Т.В. з позовними вимогами не погодилася та просила суд відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час засідання був своєчасно, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши сторін, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі, ОСОБА_8 , є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 10.05.2012, актовий запис № 277.

Позивач ОСОБА_8 також є батьком неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вбачається з копії судового наказу по справі № 488/3845/19 (провадження № 2-н/488/245/19) про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 аліменти на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судом встановлено, що на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва по справі № 2-2717 від 17.11.2008 р. з позивача ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2008 року і до повноліття дитини.

Виконавчий лист, виданий на підставі вказаного рішення суду перебуває на примусовому виконанні в Корабельному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження № 20030853.

З наданого суду розрахунку заборгованості по аліментах, що стягуються з ОСОБА_4 державним виконавцем Корабельного ВДВС у м. Миколаєві за виконавчим листом № 2-2717, заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.01.2023 р. складає 22 208,06 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3ст.181 СК України).

Позивачем у позовній заяві зазначено, що підставами для задоволення позову про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно на кожну дитину, на 1/6 частину його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття є зміна його стану здоров`я та матеріального стану, пов`язаного зокрема з тим, що він має на утриманні ще двох дітей від другого шлюбу: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми, про обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

На підставі положень ст. 81 ЦПК України та правових норм СК України на позивача покладається обов`язок доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або зазначити інші випадки, що виникли після винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Доказами для підтвердження позовних вимог про зменшення розміру аліментів на утримання дитини можуть бути довідки про доходи батька, кредитні договори, рішення суду та будь-які інші документи, щодо підтвердження зміни матеріального становища, тобто його погіршення.

В обґрунтування своїх доводів, позивач надав суду копію довідки до акта огляду МСЕК від 20.09.2021 р. про встановлення йому третьої групи інвалідності з встановленою датою чергового переогляду у вересні 2023 р.; копію трудової книжки на ім`я ОСОБА_4 ; виписку із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 30.04.2021 р.; довідку про розмір отриманої пенсії та відрахування з неї станом на 31.10.2021 р.

В матеріалах справи також міститься інформація, яка також підтверджена представником позивача у судовому засіданні, що ОСОБА_4 отримує дохід від Військової частини № НОМЕР_2 та за 3 квартал 2022 р. сума нарахованого йому доходу складає 106 431,05 грн., сума утриманого податку 19157,59 грн. Вказана інформація підтверджена відповіддю на запит № 157169744 від 02.03.2023 р. Корабельному ВДВС у м. Миколаєві ПМУМУ (м. Одеса) від 02.03.2023 р.

Аналізуючи вказане суд вважає за необхідне зазначити, що наявність на утриманні інших дітей, не можуть бути підставою для погіршення становища дитини, на користь якої сплачуються аліменти та не свідчать про погіршення матеріального становища платника аліментів.

Також суд зазначає, що наявність чи відсутність заборгованості по сплаті аліментів, на яку вказує позивач, не є підставою для зменшення розміру аліментів, розв`язання спору щодо незгоди із вказаною заборгованістю може бути предметом окремого судового розгляду.

Аналогічні за змістом висновки містяться в постанові Верховного суду у справі №715/2073/20 від 28 травня 2021 року, у справі № 760/9783/18 від 03 червня 2020 року та №565/2071/19 від 16 вересня 2020 року.

Крім того, згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд вважає за необхідне зазначити, що необхідність утримувати іншу дитину не виключає обов`язку позивача як батька надавати рівноцінну матеріальну допомогу також своїй неповнолітній доньці від попереднього шлюбу, яка її потребує. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Факт народження у платника аліментів другої дитини та виникнення законного обов`язку щодо її утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання іншої дитини. Застосування вищенаведених правових норм відповідає висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 3 червня 2020 р. у справі № 760/9783/18-ц, а тому суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує їх при вирішенні даного спору.

Разом з тим, позивач не надав суду належних та достатніх доказів на підтвердження погіршення матеріального стану або стану здоров`я.

Відтак, зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей від другого шлюбу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем та суперечитиме її інтересам.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зменшення розміру аліментів суперечать інтересам дитини, її рівню життя, погіршать її матеріальне становище, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, у зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів необхідно відмовити, суд також вважає, що похідна від цього вимога про звільнення від сплати заборгованості по аліментам також не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 274-275, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Третя особа - Корабельний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: м. Миколаїв, вул. Океанівська, 1-А.

Повний текст рішення складений 25.08.2023 р.

Суддя: Я.А. Чернявська