Єдиний унікальний номер судової справи 225/1639/23
Номер провадження 2-н/225/215/2023
УХВАЛА

іменем України

06 вересня 2023 року Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Челюбєєв Є.В., розглянувши заяву Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 по оплаті житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року до суду звернувся представник заявника із вказаною заявою.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України судом здійснено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання фізичної особи (боржника) щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно відповіді Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 22.08.2023 вих.№1952/02-1.15, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з реєстрації місця проживання 20.12.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку зі смертю.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема, наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України встановлена така обставина, як «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства».

Виходячи з положень ч.1 ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки право попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.251, п.1 ч.1 ст.253 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, яка була стороною по справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, суд зобов`язаний зупинити провадження до залучення до участі у справі правонаступника.

Таким чином, з наведеного вбачається, що дана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі. Тобто правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю, після відкриття провадження у справі.

Процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.161,165,166, п. 6 ч. 1 ст.186ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька область, м.Краматорськ, пров.Земляний, буд.2) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Є.В.Челюбєєв