Провадження № 2-др/742/28/23
Єдиний унікальний № 742/502/23
РІШЕННЯ
05 вересня 2023 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря Сумцова Т.В., розглянув заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленка О.Ю. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Ігнатова Людмила Леонідівна, про розірвання договору міни квартири,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2023 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд розірвати договір міни квартир, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 22 березня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Ігнатовою Людмилою Леонідівною та зареєстрований в реєстрі за №908.
Привести сторони в першопочатковий стан, який був до укладення договору міни квартир від 22 березня 2016 року, витребувавши із володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та витребувати із володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Скасувати реєстраційні записи в реєстрі речових прав стосовно зазначених квартир за договором міни від 22 березня 2016 року, зазначити право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , а квартири відповідно зареструвати в реєстрі речових прав на нерухомість у власності: за ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та за ОСОБА_1 , квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 24 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Ігнатова Людмила Леонідівна, про розірвання договору міни квартири відмовлено.

26.07.2023 року представником ОСОБА_1 адвокатом Коваленко О.Ю. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в порядку ст.270 ЦПК України шляхом вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, але від адвоката Коваленко О.Ю. надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за його відсутності.

Представник позивача адвокат Терещенко Л.В. в судове засідання не з`явилася, але подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення вимог про стягнення судових витрат в розмірі 30 000 тисяч гривень заперечувала, аргументуючи, що судові витрати в такому розмірі є не співмірними із складністю справи та просила зменшити витрати на правничу допомогу до 3000 гривень.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до стаття 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».

У інший постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Матеріалами справи підтверджено, що представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснював адвокат Коваленко О.Ю. на підставі ордеру на надання правової допомоги від 20 березня 2023 року серії СВ № 1049211 (а.с.58), договору про надання правничої допомоги від 20 березня 2023 року (а.с. 173).

Судом встановлено, що представник відповідача адвокат Коваленко О.Ю. до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про неможливість подати докази витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів та повідомив про намір скористатися таким правом на протязі п`яти днів після ухвалення рішення.

26.07.2023 року представником відповідача адвокатом Коваленко О.Ю. подано клопотання про ухвалення додаткового рішення та докази на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомого.

За таких обставин суд вважає, що представником позивача адвокатом Коваленко О.Ю. дотримано вимоги ст.141 ЦПК України щодо подачі доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та звернення з клопотанням про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п.2.1 договору про надання правничої допомоги від 20 березня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 (далі замовник) та адвокатом Коваленко О.Ю. (далі виконавець), виконавець бере на себе зобов`язання надати наступну правничу допомогу: а) вивчити документи, які стосуються спірних питань у вказаній справі; б) провести правовий аналіз наданих документів; в) надати усну консультацію з приводу процесуальних норм, за якими буде розглядатися цивільна справа; г)скласти відзив на позовну заяву і подати до суду; г)в разі необхідності скласти і подати до суду інші процесуальні документи; д) представити інтереси Замовника під час підготовчого і судового розгляду цивільної справи в суді першої інстанції; е) в разі необхідності підготувати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції або відзив на апеляційну скаргу. (а.с. 174).

Згідно із п. 5.1 указаного договору вартість правничої допомоги визначається в твердій(фіксованій) сумі.

Відповідно до п.5.5 за надання правничої допомоги Виконавцем передбаченої п.2.1 Договору, Замовник сплачує Виконавцю кошти в наступному розмірі:

вартість послуг адвоката пов`язаних з наданням правового аналізу по спірних питаннях, правової консультації, роз`яснення клієнтові його процесуальних прав і обов`язків з приводу звернення до суду з позовною заявою до нього про розірвання договору міни, підготовки та складання відзиву на позовну заяву та процесуальних документів, подання їх до суду та представництво його інтересів під час підготовчого та судового розгляду цивільної справи № 742/502/23 в Прилуцькому міськрайонному суду визначається в твердій(фіксованій) сумі і становить 30 000 гривень.

Пунктом 5.6. указаного Договору оплата правничої допомоги Виконавця, передбаченої пунктом 2.1 Договору, здійснюється Замовником протягом 10 днів після набрання законної сили рішення суду.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 24 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Ігнатова Людмила Леонідівна, про розірвання договору міни квартири відмовлено.

26.07.2023 року представником ОСОБА_1 адвокатом Коваленко О.Ю. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в порядку ст.270 ЦПК України шляхом вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До заяви про ухвалення додаткового рішення адвокатом Коваленко О.Ю. додано акт здачі-прийняття послуг з надання правничої допомоги від 24 липня 2023 року в якому зазначено, що Виконавцем надані послуги з вивчення документів, надання усної консультації, складання та подання до суду відзиву на позовну заяву та участь в судових засіданнях 14.06.2023, 04.07.2023, 24.07.2023, складання та подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення вартістю 30000 гривень.

Представник позивача адвокат Терещенко Л.В. подала заяву та задоволення вимог про стягнення судових витрат в розмірі 30 000 тисяч гривень заперечувала, аргументуючи, що судові витрати в такому розмірі є не співмірними із складністю справи та просила зменшити витрати на правничу допомогу до 3000 гривень (а.с. 185-187).

Зважаючи на прийняте районним судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Ігнатова Людмила Леонідівна, про розірвання договору міни квартир, суд приходить до висновку про наявність підстав для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у суді.

Водночас суд погоджується із доводами представника позивача щодо неспівмірності заявлених Представником відповідача адвокатом Коваленко О.Ю. витрат на професійну правничу допомогу у суді.

На думку суду, враховуючи, що між сторонами у справі існує спір відносно квартири на протязі багатьох років, справи щодо вказаного предмету спору, а саме квартири, розглядалися неодноразово, та інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Коваленко О.Ю., а отже він був обізнаний про всі фактичні обставини спірних правовідносин, а тому для вивчення документів та надання консультацій та складання відзиву на позовну заяву і заяви про ухвалення додаткового рішення йому необхідний незначний час, а тому суд вважає реальними витрати на вказані послуги в розмірі 5 тисяч гривень.

Представник відповідача приймав участь у судових засіданнях, які відбувалися 21.04.2023,25.05.2023,14.06.2023,04.07.2023 та 24.07.2023 загальною тривалістю 4 години 50 хвилин, яке завершилось ухваленням рішення, що підтверджується протоколами судового засідання Прилуцького міськрайонного суду (а.с.20). З огляду на наведене, суд вважає, що витрати за представництво інтересів позивача в суді належить визначити в розмірі 5000 гривень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , підлягає зменшенню з 30 000 грн до 10 000 грн .

Розмір понесених витрат на таку суму, на думку суду, відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт.

Таким чином, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу, стягнувши з ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 742/502/23 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , (опікун) (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО