Єдиний унікальний номер: 448/620/23
Провадження № 2/448/269/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

22.08.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Галина Романівна та Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовною заявою про визнання права власності на майно.

В обґрунтування заявленого позову та із урахуванням уточненої позовної заяви зазначають, що первинною позовною заявою ставилось прохання визнати за ОСОБА_1 , право власності на 3/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності на 1/6 частки (за кожним) вказаного будинковолодіння.

Покликалися на те, що враховуючи той факт, що сім`я « ОСОБА_5 » проживала у домогосподарстві ОСОБА_6 (свекрухи Теленка ОСОБА_7 ) по АДРЕСА_2 до 1991 року, а домогосподарство в АДРЕСА_1 , головою двору якого був ОСОБА_8 , було зареєстровано лише у 1991 році, вважають, що у них (позивачів) виникає підстава для визнання права власності в порядку спадкування за законом, а не як члени колгоспного двору, бо три роки підряд до 15 квітня 1991 року домогосподарство в АДРЕСА_1 не було зареєстроване як окремий колгоспний двір.

Вважають, що оскільки батько був забудівником житлового будинку на АДРЕСА_1 , то відповідно були підстави для спадкування цього майна.

Зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , а спадщину після смерті останнього прийняла та оформила його (спадкодавця) дружина ОСОБА_9 , всі діти відмовились від своїх часток у спадщині, про що зазначено у Свідоцтві про право на спадщину.

Покликаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 та після її смерті фактично усі діти (позивачі) прийняли спадщину.

Стверджують, що оскільки усі позивачі є спадкоємцями першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України, то частки у спадщині кожного є рівними, тобто відповідно кожен із позивачів має право на 1/4 частку у домогосподарстві в АДРЕСА_1 .

З огляду на наведене, просять суд визнати за ними (позивачами) право власності по 1/4 частці за кожним у спірному будинковолодінні по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді від 17.04.2021р. позовну заяву залишено без руху у зв`язку з наявними у ній недоліками.

Ухвалою судді від 15.05.2023р. року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у даній цивільній справі приватного нотаріусу Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Галину Романівну та Мостиську державну нотаріальну контору Львівської області, в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 27.06.2023р. прийнято до розгляду заяву позивачів про уточнення позовних вимог, подану в порядку ст.49 ЦПК України.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, однак подали через канцелярію суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить розглядати справу у їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого його інтереси представлятиме представник - адвокат Шачіна Н.М. Так, представник позивача - адвокат Шачіна Н.М., просить розглядати справу за наявними матеріалами та без участі сторони позивача.

Представник відповідача Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду клопотання в якому зазначив, що не мають заперечень проти позовних вимог та просять розглядати справу у їх відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р. в судове засідання не з`явилася, проте надіслав заяву-повідомлення №41/01-16 від 06.06.2023р.; копії сторінок із спадкової справи №71/2021, заведеної після смерті ОСОБА_9 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у її (представника) відсутності.

Представник третьої особи в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/113 від 31.05.2023р.; копії сторінок із спадкової справи №18/2015, заведеної після смерті ОСОБА_8 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у його (представника) відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи, - будинковолодіння АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", головою якого був ОСОБА_8 , однак станом на 15.04.1991р. у такому ніхто не був зареєстрований. Дані про домогосподарство за вказаною адресою, згідно погосподарських книг розпочато лише з 1991р.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок № 5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Отже, враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що спірне будинковолодіння слід віднести до робітничого двору, так як станом 15.04.1991р., таке не було зареєстровано як окремий колгоспний двір, у такому ніхто до 1991р. не проживав та не вів спільне домашнє господарство.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_8 (батька позивачів).

До складу даної спадщини входило право на спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 , котрий фактично належав спадкодавцю згідно даних погосподарських книг.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_8 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №18/2015, заведеної після смерті ОСОБА_8 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , - дружина спадкодавця ОСОБА_9 , як спадкоємиця першої черги спадкування за законом, спадщину після смерті останнього прийняла, - звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини (отже факт прийняття нею спадщини підтверджується поданою нотаріусу заявою про прийняття спадщини) та отримала Свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається із: земельної ділянки площею 0,3508га, яка розташована на території Довгомостиської сільської ради Яворівського району (колишнього Мостиського району) Львівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельної ділянки площею 0,8106га, яка розташована на території Довгомостиської сільської ради Яворівського району (колишнього Мостиського району) Львівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом, - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановлений законом строк відмовились від належної їм частки у спадщині, що підтверджується їх письмовими заявами, наявними у матеріалах спадкової справи №18/2015.

Таким чином, ОСОБА_9 стала фактичним власником спірного будинковолодіння вцілому.

ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_9 (матері позивачів).

До складу даної спадщини входило в тому числі право на спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке остання успадкувала в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_8 .

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_9 за життя своїм майном частково розпорядилася, а саме 09.09.2020 року склала заповіт, яким частину свого майна заповіла своїй дочці ОСОБА_4 (позивачці). Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №1-5ї.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області №295 від 2021року, - ОСОБА_9 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на час смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , де разом з останньою проживали та були зареєстровані син ОСОБА_1 (позивач), невістка та онуки.

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №71/2021, заведеної після смерті ОСОБА_9 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , - діти спадкодавиці ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як спадкоємиці першої черги спадкування за законом, спадщину після смерті останньої прийняли, -звернулись в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини (отже факт прийняття ними спадщини підтверджується поданою нотаріусу заявою про прийняття спадщини) та отримали Свідоцтва про право на спадщину як за законом та і за заповітом.

Тобто, у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК України, діти спадкодавиці ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті їх матері спадкодавиці ОСОБА_9 .

Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом та які б прийняли спадщину, судом не встановлено.

При цьому, приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р. позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дане спадкового майна спірне будинковолодіння, оскільки спадкодавцем за життя не оформилено належним чином право власності на таке . Нотаріус роз`яснив останнім можливість реалізації права на спадкування вказаної майна в судовому порядку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок з господарськими спорудами за АДРЕСА_1 право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ; копіями сторінок із спадкової справи №71/2021, заведеної після смерті ОСОБА_9 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копіями сторінок із спадкової справи №18/2015, заведеної після смерті ОСОБА_8 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; листом-повідомленням нотаріуса від 24.03.2023р. про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; копіями паспортів позивачів; іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності по 1/4 частці за кожним у спірному майні будинковолодінні (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавиці ОСОБА_9 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Галина Романівна та Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 31.08.2023р.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с.Довгомостиська Мостиського району Львівської області; проживає та зареєстрований за адресою: с.Довгомостиська Яворівського району Львівської області; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець с.Довгомостиська Мостиського району Львівської області; проживає та зареєстрований за адресою: с.Довгомостиська Яворівського району Львівської області; РНОКПП - НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець с.Довгомостиська Мостиського району Львівської області; проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП - НОМЕР_3 .

Позивачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка с.Довгомостиська Мостиського району Львівської області; проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ; РНОКПП - НОМЕР_4 .

Відповідач: Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області, , місцезнаходження: 81340, м.Судова Вишня, пл.І.Франка, 14, Яворівського району Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Галина Романівна (місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 10/2, Яворівського району Львівської області).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області (місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, Яворівського району Львівської області).

Суддя Ю.В. Кічак