Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2023 Справа №607/16373/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Крук А. В.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці, адвокатки Дячук С. І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , нa строк шість місяців встановити заходи тимчасового обмеження прав та покласти на ОСОБА_2 обов`язки, а саме:

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 500 метрів до ОСОБА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань 500 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх ociб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 переслідував и та в будьякий спосіб спілкуватися з нею;

заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що вона та заінтересована особа ОСОБА_2 є колишнім подружжям, шлюб між ними розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цивільній справі № 607/15817/22 від 12 грудня 2022 року.

Незважаючи на припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 періодично продовжував проживати разом з заявницею за однією адресою: АДРЕСА_1 , а також періодично проживав разом із своєю мамою за адресою АДРЕСА_2 , де він має зареєстроване місце проживання.

За адресою АДРЕСА_1 мають зареєстроване місце проживання заявниця ОСОБА_1 та сини заявниці і ОСОБА_2 1/2 вказаного будинку належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується довідкою Буцнівської сільської ради № 345 від 09 квітня 2014 року (інша 1/2 частина належить тітці заявниці).

ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини. Таке насильство почалося ще в період перебування в шлюбі (це і стало причиною розірвання шлюбу) та продовжується до цього моменту. На даний час, ризики вчинення насильства з боку ОСОБА_2 не зникли, а більше того збільшилися.

ОСОБА_2 вчиняє психологічне та фізичне насильство щодо заявниці та їх синів, поводиться агресивно, вчиняє сварки, нецензурно ображає, погрожує фізичною розправою та вчиняє моральний та матеріальний тиск. Під час нападів агресії дуже голосно кричить та вчиняє бійки.

Факти систематичного вчинення домашнього насильства підтверджуються:

1) постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року у справі № 607/15973/22, згідно із якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП;

2) постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року у справі № 607/16464/22, згідно із якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП;

3) постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2023 року у справі № 607/12463/23 на підтвердження того, що у провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває справа про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 1732 КУпАП (наступне судове засідання у справі призначено на 04 вересня 2023 року);

4) постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2023 року у справі № 607/11580/23, згідно із якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 1732 КУпАП;

5) терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 253773 від 17 червня 2023 року щодо ОСОБА_2 ;

6) терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 253717 від 03 листопада 2022 року щодо ОСОБА_2 .

Як вбачається із текстів вищевказаних судових рішень та термінових заборонних приписів ОСОБА_2 умисно висловлює погрози (образи) в сторону своєї колишньої дружини, погрожує несенням тілесних ушкоджень та навіть розправою, ображає нецензурними словами, порушує термінові заборонні приписи, штовхає та шарпає свою колишню дружину.

Ухвалою судді від 30 серпня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/16373/23. Постановлено розгляд справи проводити з в порядку окремого провадження.

Заявниця ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги, викладені у заяві підтримала, та просила задовольнити з підстав, у ній наведених. Додатково пояснювала, що ОСОБА_2 постійно вчиняє домашнє насильство стосовно неї та дітей, провокує конфлікти, б`є заявницю та їх спільних синів. Погрожував ОСОБА_1 , що задушить її, спалить, постійно говорить заявниці та сусідам, що буде її та синів у хаті палити.

Представник заявниці, адвокатка Дячук С. І. підтримала пояснення ОСОБА_1 та просила задовольнити вимоги заяви, оскільки тимчасові заборонні приписи стосовно кривдника та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є неефективними заходами, оскільки останній продовжує вчиняти домашнє насильство психологічного характеру у формі погроз, та фізичного характеру, яке супроводжується шарпанням та штовханням.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак про день та час слухання справи повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, яке було розміщене не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання, що відповідає змісту ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Отож, неявка заінтересованої особи не перешкоджає вирішенню заяви про видачу обмежувального припису.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/15817/22 від 12 грудня 2022 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 січня 2009 року, про що зроблено актовий запис №02 Буцнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно відомостей, викладених у будинковій книзі для прописки громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 , у вказаному будинку зареєстровані та постійно проживаю ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

02 квітня 2014 року Буцнівською сільською радою видано довідку № 345 про те, що ОСОБА_1 є власником 1/2 житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/15973/22 від 25 листопада 2022 року встановлено, що 03 листопада 2022 року близько 20 год. 40 хв. ОСОБА_2 , за місцем спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, штовхав та шарпав, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/16464/22 від 25 листопада 2022 року встановлено, що 05 листопада 2022 року протягом дня ОСОБА_2 багаторазово телефонував до дружини ОСОБА_1 і під час розмови погрожував їй фізичною розправою, ображав нецензурними словами, чинив психологічний тиск, чим вчинив домашнє насильство, та чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1732 КУпАП. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/12463/23 від 12 липня 2023 року встановлено, що ОСОБА_2 20 червня 2023 року не виконав вимогу ТЗПСК в 11 год. 10 хв. зайшов на подвір`я в АДРЕСА_1 , почав стукати в двері, вигукувати ім`я дружини, чим порушив ТЗПСК від 17 червня 2023 року (заборона на вхід, заборона в будь який спосіб контактувати, зобов`язання залишити місце проживання), чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1732 КУпАП. Матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення направлено у відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області для належного оформлення.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/11580/23 від 21 липня 2023 року вставлено, що ОСОБА_2 17 червня 2023 близько 14 год. 24 хв. умисно висловлював погрози (образи) в сторону своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , що проживає разом із ним за адресою АДРЕСА_1 , а також погрожував нанесенням тілесних ушкоджень, чим причинив психологічне насильство. Своїми діями ОСОБА_2 , враховуючи повторність, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1732 КУпАП. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок в дохід держави.

03 листопада 2022 року поліцейським Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника серії АА № 253717, яким ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що він 03 листопада 2022 висловлювався нецензурною лайкою, штовхав, шарпав ОСОБА_1 , заборонено в будьякий спосіб контактувати із постраждалою особою строком на 3 доби з 22 год. 10 хв. 03 листопада 2022 року до 22 год. 10 хв. 06 листопада 2022 року.

17 червня 2023 року поліцейським Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис щодо кривдника серії АА № 253773, яким ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що він вчинив домашнє насильство психологічного характеру: висловлювався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_1 , заборонено в будьякий спосіб контактувати із постраждалою особою строком на 10 діб з 14 год. 55 хв. 17 червня 2023 року до 14 год. 55 хв. 27 червня 2023 року; зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено входити та перебувати у місці проживання (перебування) постраждалої особи.

Відтак, до виниклих правовідносин підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3502 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3504 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 3506 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Верховним Судом у постанові № 753/4405/20 від 12 квітня 2022 року зазначено, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будьякому його прояві.

Основним нормативноправовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційноправові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будьякий спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису.

Верховний Суд у постанові № 299/3692/19 від 30 червня 2021 року вказав, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно із ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 обґрунтовувала підстави для видачі судом обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 нормами статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відтак, суд оцінивши доводи заяви, проаналізувавши надані документи, встановив, що ОСОБА_2 , який заявниці приходиться колишнім чоловіком, неодноразово за місцем проживання ОСОБА_1 та їх спільних синів вчиняв щодо колишньої дружини домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, що вбачається із вищенаведених постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Дії ОСОБА_2 полягали у словесних погрозах фізичною розправою, образах ОСОБА_1 нецензурними словами, штовханні, шарпанні.

Всі ці дії в сукупності, а також обставини, на які посилається заявниця, а саме невиконання ОСОБА_2 термінових заборонних приписів вказують на те, що заінтересована особа продовжує вчиняти домашнє насильство щодо ОСОБА_1 , що викликало у постраждалої особи побоювання за свою безпеку та стало причиною її звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Отож, ОСОБА_1 як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки ігнорування ОСОБА_2 застосованих судом заходів впливу до нього, порушення вимог термінового заборонного припису, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне вчинення кривдником щодо неї психологічного насильства.

Зазначене підтверджується фактичними обставинами справи, які встановлено судом в ході заслуховування пояснень заявниці, її представника, та під час дослідження письмових доказів.

Тривалість протиправної поведінки ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 є необхідною умовою застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З огляду на вказані обставини, суд доходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, а тому заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково. Слід видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 на строк 3 (три) місяці, яким встановити наступний захід тимчасового обмеження прав кривдника: заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 500 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ;заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будьякий спосіб спілкуватися з нею; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Щодо встановлення заходу тимчасового обмеження прав кривдника, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 500 метрів до ОСОБА_1 , то суд відмовляє у його встановленні, оскільки зміст такого заходу суперечить положенням ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд вважає, що встановлені вище заходи тимчасового обмеження прав кривдника ОСОБА_2 є достатніми для запобігання домашньому насильству, яке неодноразово вчинялося заінтересованою особою стосовно заявниці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 на строк 3 (три) місяці, яким встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав кривдника:

заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 500 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ;

заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будьякий спосіб спілкуватися з нею;

заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заявниця: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 31 серпня 2023 року.

Головуючий суддя О. Герчаківська