"06" вересня 2023 р. Справа № 363/4673/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

6 вересня 2023 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., перевіривши на відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Автомагістраль» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2023 року, засобами поштового зв`язку та за підписом представника позивача адвоката Бубенка В.Г., до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з ПП «Автомагістраль» на його користь:

заборгованість по заробітній платі у розмірі 62955,28 гривень та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 49146,30 гривень;

середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Перевіривши матеріалами позовної заяви, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху з таких підстав.

Так, статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до позовної заяви, а статтею 177 цього Кодексу документи, що додаються до позовної заяви.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина п`ята статті 177 ЦПК України).

У позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що у період

з 23 листопада 2015 року по 5 липня 2022 року він знаходився у трудових відносинах з ПП «Автомагістраль», що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 . Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем, у період з 1 квітня 2022 року по

5 липня 2023 року позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 62955,28 гривень та компенсація за невикористану відпустку у розмірі 49146,30 гривень, а всього заборгованість складає 112101,58 гривень, що підтверджується довідкою №871 від

10 липня 2023 року.

При цьому з долученої до матеріалів справи копії довідки №871 від 10 липня

2023 року вбачається, що нарахування доходу за вирахуванням утримань ОСОБА_2 проводилось за період з 1 січня 2022 року з по 5 липня 2022 року, а не з 1 квітня 2022 року по 5 липня 2023 року, як про то зазначає позивач.

Крім того позивач зазначає, що згідно довідки №781 від 10 липня 2022 року його середня заробітна плата становить 847,35 гривень, а до матеріалів позовної заяви долучає копію довідки №871 від 10 липня 2023 року.

Крім цього, відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (частина четверта статті 174 ЦПК України).

Так, звертаючись до суду із вказаною позовною заявою, позивач (його представник), посилається на положення пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

У позовній заяві ОСОБА_1 , крім вимоги про стягнення заборгованості з невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, заявлено позовну вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, при цьому, здійснивши його розрахунок не день подання позову у розмірі 249968,25 грн. Вказана вимога є мірою відповідальності, до якої звільнення від сплати судового збору в порядку пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не застосовується.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 2684,00 гривень.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою - становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 1 відсоток ціни позову, але не менше ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з недотриманням вимог, встановлених статями 175, 177 ЦПК України, які є імперативними нормами закону та мають вичерпний перелік вимог щодо належного оформлення позовної заяви.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву

ОСОБА_1 без руху та надати позивачу (представнику позивача) строк для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі, шляхом подання до суду позовної заяви у новій редакції, усунувши недоліки зазначені у цій ухвалі, а також сплатити судових збір.

Керуючись статтями175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Автомагістраль» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без руху та надати позивачу (представнику позивача) строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу (представнику позивача), що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач