Єдиний унікальний номер: 357/2591/23
Провадження № 2/378/139/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2023 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Гончарук Ю.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника органу опіки та піклування

Виконавчого комітету Ставищенської селищної

ради Білоцерківського району Київської області Даценка В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області, орган опіки та піклування Виконавчий комітет Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, про визначення способу участі у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувшись з даним позовом до ОСОБА_3 , посилається на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її (позивачки) донька ОСОБА_4 , яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , її (позивачки) онук.

Після трагедії у них з ОСОБА_3 почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні онука, його відвідування, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості їй (позивачці) нормального спілкування з онуком. Всі намагання з моменту смерті доньки мирно врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає та створює обставини, через які вона не може нормально зустрічатися з онуком. Весь цей час вона (позивачка) намагалась налагодити нормальний зв`язок із дитиною, прийняти участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечити її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. На даний час онук мешкає з відповідачем.

Вона (позивачка) зверталась з заявою до Служби у справах дітей Боярської міської ради, яка листом від 20.07.2022 року, надала роз`яснення щодо забезпечення права на спілкування з онуком. Проте, фактично відповідач продовжував чинити перешкоди у її (позивачки) спілкуванні з онуком та взятті участі у його вихованні. Відповідач вимагає, щоб її побачення з онуком відбувалися виключно у його присутності або зовсім не дає бачитися через постійні ігнорування.

Були випадки, коли онук, маючи намір провести ще час із нею (позивачкою), через втручання відповідача, починав плакати та проситися ще побути і погратись з нею (бабусею). Такі ситуації вкрай важко та негативно впливають на розвиток дитини, її характер, поведінку тощо.

Позивачка просить суд визначити такий графік побачень її з онуком: за попередньою домовленістю з відповідачем (батьком дитини) та в його присутності два рази на тиждень з 10:00 по 13:00 год. за місцем проживання дитини; два рази на місяць, через тиждень, в п`ятницю з 18:00 год. по неділю 18:00 год. з можливістю відвідування місця проживання позивача (бабусі) без присутності відповідача (батька), за попередньою домовленістю з нею та враховуючи бажання дитини; побачення та спілкування з онуком у день її народження та під час свят, враховуючи бажання дитини, за попередньою домовленістю з відповідачем та в його присутності; побачення та спілкування з онуком під час канікул за попередньою домовленістю з відповідачем.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2023 передано вказану справу за підсудністю до Ставищенського районного суду Київської області (а. с. 30 31).

01.06.2023 до Ставищенського районного суду надійшла вказана справа від Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (а. с. 35).

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 05.06.2023 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, призначено підготовче судове засідання (а. с. 41-43).

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 26.07.2023 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено до розгляду (а. с. 140).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в позові. Позивачка в судовому засіданні додатково пояснила, що до 24 лютого 2022 року малолітній онук ОСОБА_6 з батьками проживав разом з нею, її чоловіком та їх дітьми в с. Тарасівка біля м. Києва. Після військової агресії онук з батьками переїхали проживати за місцем проживання матері відповідача ОСОБА_7 в с. Розумниця Білоцерківського району. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її дочки ОСОБА_8 відповідач зі своєю матір`ю та онуком змінили адресу свого проживання, яку їм не повідомляли. З часу смерті дочки відповідач у 2022 році лише тричі привозив їм з чоловіком онука на побачення, які відбувались в м. Києві в парку. В 2023 році вони з чоловіком бачились з онуком лише двічі (в квітні в поминальний день та в день підготовчого судового засідання). На її телефонні дзвінки відповідач не відповідає.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, вказаних у відзиві (а. с. 90 93), зазначивши, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності з огляду на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла донька позивачки, його (відповідача) дружина ОСОБА_4 , від шлюбу з якою ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 . Після смерті дружини протягом року позивачка не цікавилася життям, станом свого онука. Він жодного разу та ніяким чином не перешкоджав бабусі та дідусю у спілкуванні з онуком. Після того, як позивачка звернулася до нього з проханням привезти до неї на зустріч онука, він сам привозив до них дитину. Зустрічі проходили в основному у м. Києві в дитячих розважальних центрах. Разом з тим, вважає за доцільне повідомити, що позивачка зловживає алкогольними напоями та не може подавати достойний приклад поведінки для трирічної дитини. Він особисто неодноразово був свідком розпивання алкогольних напоїв позивачкою за місцем проживання та не тільки, оскільки перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4 та мешкаючи разом з її батьками, він неодноразово ставав свідком такого розпиття. Тому він, як батько, вважає за необхідне бути присутнім під час зустрічей позивачки з онуком, щоб вберегти свою дитину від негативного впливу з її боку та з боку інших осіб. Він вважає, що графік, у який включено ночівлі не за місцем постійного мешкання дитини, негативно вплине на розвиток його сина, оскільки дитина, 2020 року народження, ще дуже маленька, а позивачка, в силу того, що майже рік не спілкувалася та не цікавилася дитиною, не знає розпорядку дня дитини, особливостей виховання, звичок та потреб свого онука. Він з дитиною та дружиною проживав за місцем проживання позивачки з часу народження сина до початку військової агресії в с. Тарасівка. З 24 лютого 2022 він з дружиною та сином стали проживати за місцем проживання його матері ОСОБА_7 в с. Розумниця Білоцерківського району, де ІНФОРМАЦІЯ_3 сталась трагічна смерть дружини. Після смерті дружини він з матір`ю та з дитиною стали проживати в м. Києві в Оболонському районі в найманій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Він працює в ДСНС в Печерському районі, має наступний графік роботи: 1 добу працює, 3 доби вихідний. Коли він працює, з сином перебуває його мати. Дитина зареєстрована з 17.08.2023 в с. Розумниця. Позивачка з онуком практично спілкувалась до жовтня 2022 року, він привозив неодноразово дитину на побачення з нею та дідом в Голосіївський парк м. Києва, після цього бачилися з дитиною лише двічі (весною 2023 року та в день підготовчого судового засідання).

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області Даценко В. М. підтримав висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору між сторонами за позовними вимогами від 16.06.2023. Вважає недоцільним встановлення побачень позивачки з онуком в робочі дні, оскільки дитина відвідуватиме дитячий садок.

В судове засідання представник Служби у справах дітей Боярської міської ради Київської області не прибув, про час та місце розгляду справи вказана Служба повідомлена належним чином (а. с. 172), до суду зазначена Служба надіслала лист, в якому справу просить розглядати без участі їх представника (а. с. 121, 175), та повідомила, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не проживає, а тільки зареєстрований в АДРЕСА_2 (а. с. 109).

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що ОСОБА_1 є тіткою її чоловіка, з дочкою позивачки ОСОБА_8 вони були близькими подругами. ОСОБА_1 і її чоловік відповідальні, працюють все життя, між ними не було ніколи ні скандалів, ні сварок, все найкраще першим з`являлось в їх дітей, алкоголь вживають, як всі люди, на свята. ОСОБА_8 з сім`єю проживала в своїх батьків на повному утриманні (не оплачували комунальні послуги, не купували продукти). З відповідачем знайома близько 10 років. Вона пообіцяла ОСОБА_8 (останнє бажання) в день її смерті, що дитина буде з нею, поки її не забере її мати ( ОСОБА_10 ), та при житті переживала, щоб від неї не забрав дитину чоловік, бо він завжди погрожував, що забере дитину. ОСОБА_11 допомагала виховувати та глядіти їх дитину. Зі слів позивачки їй відомо, що відповідач уникає спілкування з позивачкою щодо її побачень з онуком.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що була подругою ОСОБА_8 (дочки позивачки) з дитинства, разом проживали в гуртожитку. Позивачка часто за ними обома доглядала, є дуже доброю, алкоголем не зловживає, тривалий час працює на крані, малолітній дитині було б дуже корисно спілкуватися з родиною матері, зокрема, із ОСОБА_13 та її чоловіком, з якими ОСОБА_8 та ОСОБА_14 проживали разом до початку військової агресії.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що з часу народження онука її син ОСОБА_14 з дружиною ОСОБА_8 проживали в позивачки, а після початку війни вони з онуком стали проживати у неї в с. Розумниця. Після смерті ОСОБА_8 між її сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 стосунки стали напружені, оскільки зі сторони позивачки в стані сп`яніння було багато дзвінків сину з погрозами розповісти всю правду про нього внукові. Позивачка з чоловіком вважали, що в трагічній смерті їх дочки ОСОБА_8 , що сталась біля її домогосподарства, винен її син. Після смерті невістки ОСОБА_8 вона із сином та онуком ОСОБА_6 переїхали проживати в м. Київ. Син не заперечував та не перешкоджав щодо спілкування дитини з позивачкою. Коли по телефону домовлялись про зустріч, син в м. Києві відвозив онука на побачення з позивачкою та її чоловіком. Цього року позивачка з чоловіком бачилась з онуком у неї в селі, самі гуляли з дитиною. Син працює по графіку одна доба на роботі, три доби вдома. Вона працює, коли син вихідний. Вона, як і син, не заперечує проти побачень ОСОБА_15 з онуком. ОСОБА_16 впізнає позивачку, радіє їй, проте, син та вона не повідомляли свою адресу проживання в м. Києві через погрози.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що з часу військової агресії вона, проживаючи в с. Розумниця, спілкувалась з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , який є товаришем її сина. Вона є психологом. Із розмов з ОСОБА_18 , за життя останньої, зрозуміла, що та мала ознаки післяродової депресії. Остання повідомляла їй, що їй не вистачає підтримки з боку матері.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , показів всідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі малолітній ОСОБА_6 ). Дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ОСОБА_10 (а. с. 13, 97).

Позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_20 є батьками ОСОБА_4 і відповідно, бабою та дідом малолітнього ОСОБА_6 , що підтверджується копієюсвідоцтва про народження (а. с. 12).

Позивачка ОСОБА_1 , 1973 року народження, разом із своїм чоловіком ОСОБА_20 (дідом малолітнього ОСОБА_21 ), та їх діти ОСОБА_22 , 2008 року народження, ОСОБА_23 , 2006 року народження, проживають в квартирі АДРЕСА_3 (а. с. 128 131).

З часу народження і до початку військової агресії російської федерації 24 лютого 2022 року малолітній ОСОБА_6 проживав зі своїми батьками, дідом та бабою (позивачкою у справі) у вищезазначеній квартирі.

З пояснень сторін встановлено, що у зв`язку із військовою агресією 24 лютого 2022 відповідач з ОСОБА_4 та їх малолітнім сином переїхали проживати за місцем проживання матері відповідача - ОСОБА_7 в с. Розумниця Білоцерківського району Київської області, де ІНФОРМАЦІЯ_3 сталась трагічна смерть ОСОБА_4 .

Смерть ОСОБА_4 (матері малолітнього ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 9). Згідно довідки про причину смерті, виданої Таращанським відділенням Київського обласного бюро СМЕ від 06.06.2023, причина смерті останньої механічна асфіксія внаслідок повішення (а. с. 10).

З пояснень обох сторін встановлено, що після трагічної смерті дочки позивачки ОСОБА_4 між ними склались неприязні відносини.

Як пояснив відповідач, батьки його дружини звинувачували його у смерті дочки, яка вчинила самогубство поблизу домогосподарства за місцем їх проживання в його матері в с. Розумниця, та висловлювали погрози, що він у зв`язку з цим буде мати проблеми.

З показань допитаної в якості свідка ОСОБА_7 - матері відповідача та пояснень останнього встановлено, що після смерті ОСОБА_4 вони разом з малолітнім ОСОБА_6 виїхали з с. Розумниця і стали проживати в м. Києві в Оболонському районі в найманій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач має наступний графік роботи: 1 добу працює, 3 доби вихідний. Коли він працює, з малолітнім ОСОБА_6 перебуває його баба ОСОБА_7 .

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що жодних перешкод у спілкуванні позивачки з внуком він не чинив, пояснив, що в перші місяці після смерті дружини батьки останньої, попередньо домовившись з ним по телефону, бачились та гуляли із внуком в Голосіївському парку в м. Києві, він під час таких зустрічей знаходився завжди неподалік, при цьому не перешкоджаючи вільному спілкуванню сина з дідом та бабою (позивачкою по справі).

Позивачка пояснила, що таких зустрічей в м. Києві були всього три (до жовтня 2022 року), на їх з чоловіком запитання щодо нової адреси проживання в м. Києві відповідач їм її не повідомляв, а в подальшому відповідач ніколи не відповідав на її телефонні дзвінки на його мобільний телефон.

Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що на запитання позивачки та її чоловіка щодо його нової адреси проживання в м. Києві, він їм її не повідомляв через висловлювання ними на його адресу погроз.

Відповідно до показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 за місцем проживання позивачка ОСОБА_1 характеризується позитивно, є порядною та відповідальною людиною, завжди доброзичлива.

Відповідіно до службової характеристики та згідно довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві від 27.06.2023 № 24 ОСОБА_3 є молодшим сержантом служби цивільного захисту, пожежний-рятувальник 12 державної пожарно-рятувальної частини Головного управління ДСНС України у м. Києві, позитивно характеризується за місцем служби, за період з червня 2022 по травень 2023 року включно середньомісячна його заробітна плата становить 44126 грн. (а. с. 99, 100).

Факт створення належних та безпечних умов проживання в с. Тарасівка за місцем проживання позивачки підтверджується актами обстеження, складеним депутатом Боярської міської ради Фастівського району Київської області від 12.06.2023 (а. с. 132) та актом обстеження умов проживання, складеним головним спеціалістом Служби у справах дітей Боярської міської ради, відповідно до яких квартира має три житлових кімнати площею 78 квадратних метрів, мебльована, умови проживання гарні, комфортні (а. с. 110, 132).

Згідно довідки АТ «ЗЗБК ІМ.КОВАЛЬСЬКОЇ» від 09.06.2023 ОСОБА_1 працює у вказаному товаристві машиністом крана, за період з грудня 2022 року по травень 2023 року її середньомісячна заробітна плата становить 19701 грн. (а. с. 133).

Відповідно до довідки характеристики заступника начальника СП ВП №1 Фастівського РУП ГУНП України в Київській області, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та за вчинення правопорушень по лінії громадської безпеки не притягувалась, скарг від близьких чи сусідів на неї не надходило (а. с. 134).

Також сторонами визнається та обставина, що малолітній ОСОБА_6 , який досяг трирічного віку, 02.08.2023 влаштований в дошкільний навчально-виховний заклад (ясла-садок) 135 номер групи 11-2023, що також підтверджується витягами із сайту вказаного дошкільного навчального закладу та із сайту Департаменту освіти та науки Київської МДА (а. с. 160, 161).

З показань свідка ОСОБА_7 та відповідача ОСОБА_3 встановлено, що побачення з позивачкою та її чоловіком (дідом малолітнього ОСОБА_6 ) не викликає у дитини негативних емоцій. І відповідач, і його мати ОСОБА_7 , допитана як свідок, зазначили, що ОСОБА_6 радіє таким зустрічам, і після таких побачень у нього гарний настрій.

Листом Служби у справах дітей Боярської міської ради Київської області від 16.08.2022 року ОСОБА_1 було роз`яснено передбачені нормами СК України її права як баби щодо участи у спілкуванні та вихованні онука, та право звернутись за захистом своїх прав до суду (а. с. 14).

Чинним законодавством передбачено, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Так, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом справ даної категорії обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідами, бабами та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Частиною 7 статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пункті 100 рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) та у пункті 76 рішення Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383) зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

За висновками Європейського суду з прав людини, - між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, Рішення від 07 грудня 2006 року).

Матеріали справи свідчать про те, що позивачці, яка є бабою малолітнього онука ОСОБА_6 , чинить перешкоди в її вільному спілкуванні з онуком його батько відповідач ОСОБА_3 .

Посилання відповідача на те, що він не чинить перешкоди позивачці у її спілкуванні з внуком, не заслуговують на увагу, оскільки між сторонами відсутня домовленість про добровільне вирішення вказаного питання, про що свідчить наявність спору щодо участі позивачки у вихованні внука та неповідомлення відповідачем своєї та дитини адреси проживання.

В суді позивачка ОСОБА_1 пояснила, що відповідач з її дочкою та онуком до дня військової агресії проживав разом з нею (позивачкою) та її чоловіком в їх будинку в с. Тарасівка біля м. Києва. Після смерті дочки 04.06 2022 між нею та відповідачем склалися неприязні стосунки, які почали відображатися в тому, що відповідач обмежив її у спілкуванні з онуком, змінивши після смерті дочки місце проживання, яке їй не повідомив, та не відповідаючи на телефонні дзвінки, у зв`язку з чим вона за роз`ясненням своїх прав зверталася до місцевого органу опіки та піклування Служби у справах дітей Боярської міської ради. Зазначила, що між нею та онуком, який з народження до початку військової агресії з обома батьками проживав у неї з її чоловіком, існують теплі стосунки, вона бажає, щоб ці відносини збереглися.

Баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності. Позбавлення позивачки права щодо її участі у спілкуванні та вихованні онуків може позбавити останніх родинних зв`язків з бабою, любові та турботи з боку останньої, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Вирішуючи вказаний спір суд виходить із того, що позивач виявляла та виявляє на даний час бажання спілкуватись та зустрічатись з дитиною, приймати участь в її вихованні, що, враховуючи заперечення відповідача, без рішення суду змоги зробити не має. При встановленні графіку участі позивачки у спілкуванні та вихованні дитини, суд виходить із того, що сторони протягом тривалого часу не змогли домовитись про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її баби. Спілкування позивачки з дитиною не буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивачки із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю не лише батька та його (відповідача) матері, а і під опікою позивачки ОСОБА_1 (баби по лінії матері), що забезпечить виховання дитини в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Участь позивачки у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання прав позивачки як баби, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини.

Щодо доводів відповідача про необхідність спілкування позивачки з онуком за обов`язкової присутності відповідача чи його матері ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Матеріали справи не містять доказів того, що окреме спілкування позивачки з дитиною без присутності відповідача може негативно вплинути на психологічний стан дитини, такі посилання ґрунтуються на припущеннях. оскільки, як встановлено судом, позивачка має емоційний зв`язок з дитиною, яка з народження 18.06.2020 до 24.02.2022 мешкала разом з батьками за місцем проживання позивачки. В своїх поясненнях в судовому засіданні відповідач та його мати, допитана як свідок, зазначали, що після спілкування позивачки з онуком дитина була в хорошому настрої.

Доказів негативного впливу позивачки на онука чи зловживання алкогольними напоями останньою матеріали справи не містять.

Наявність конфлікту та неприязні відносини між батьком дитини та позивачкою не є підставою для обмеження прав останньої на спілкування з онуком.

Доводи відповідача, наведені у відзиві та в судовому засіданні, не містять належного обґрунтування щодо того, що спілкування дитини з позивачкою у відсутність батька очевидно негативно виплине на психоемоційний стан дитини. Констатування наявності конфлікту та факту, що дитина є малолітньою, втратила матір, не є належним обґрунтуванням для обов`язкової присутності батька при зустрічі баби ОСОБА_1 з онуком, оскільки надання можливості зустрічі баби та внука без присутності батька усуває можливість конфліктної ситуації та не суперечить інтересам дитини.

Доводи відповідача, що позивачем не було надано жодних доказів перешкод з боку відповідача у спілкуванні з дитиною, слід відхилити, оскільки як вбачається з матеріалів справи перешкоди з боку відповідача в спілкуванні позивачки з онуком підтверджуються дослідженими доказами по справі, поясненнями самого відповідача, який заперечує проти спілкування позивачки з дитиною без його присутності та який підтвердив твердження позивачки про неповідомлення ним нової адреси свого проживання з дитиною в м. Києві після смерті дружини.

Висновком щодо розв`язання спору за позовними вимогами про усунення перешкод у здійсненні позивачкою своїх прав щодо виховання і спілкування з онуком, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 16.06.2023 №1018, визнано за доцільне: встановити дні та години побачень ОСОБА_1 з малолітнім онуком ОСОБА_5 : перша, третя субота-неділя місяця з 10.00 години суботи до 16.00 години неділі через тиждень з можливістю перебування малолітнього за місцем проживання бабусі (за попередньою домовленістю обох сторін); надати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право змінювати порядок побачень з дитиною за їх взаємною згодою; ОСОБА_3 не перешкоджати побаченням ОСОБА_1 з малолітнім онуком (а. с. 59-60).

Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року у справі №487/2621/17-ц зазначив, що висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення, та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Врахувавши усталену практику ЄСПЛ, вимоги Конвенції про права дитини, положення статей 159, 257 СК України, суд дійшов висновку про те, що інтересам дитини буде відповідати спілкування зі своєю бабусею ОСОБА_1 .

В той же час, суд вважає, що спілкування з позивачкою не повинно порушувати режим дня малолітнього онука, перешкоджати його відвідуванню дитячого садочка, спілкуванню з іншими членами родини.

Відповідач суду пояснив, що дитина ще погано розмовляє, речення наразі ще не складає, має наступний розпорядок: денний сон з 12 год. до 14 (15-ї) год., нічний сон (з 22 год.).

Вирішуючи питання при визначенні графіку спілкування позивачки із малолітнім онуком щодо можливості ночівлі його за місцем проживання баби ОСОБА_1 , суд враховує, що з 24 лютого 2022 року малолітня дитина, якій було на той час 1 рік 8 місяців, з позивачкою разом вже не проживала, оскільки з батьками переїхали проживати за місцем проживання іншої баби ОСОБА_7 , згодом дитина пережила психоемоційний стрес у зв`язку із трагічною смертю матері, і після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері малолітній ОСОБА_6 мав незначну кількість зустрічей з позивачкою - три зустрічі до жовтня 2022 року (згідно пояснень позивачки) та дві зустрічі в 2023 році (в квітні в поминальний день та в день підготовчого судового засідання), вказаних півтора року дитина постійно проживає з відповідачем та його матір`ю, має сталий звичний розпорядок дня.

Суд вважає зайвим визначення спілкування позивачки із малолітнім онуком лише у відсутність відповідача, оскільки доказів на підтвердження того, що присутність батька буде негативно впливати на це матеріали справи не містять.

Таким чином, з урахуванням малолітнього віку дитини (три роки), необхідності врахування факту відвідування ним дошкільного дитячого закладу, спілкування з іншими членами родини, дотримання звичного розпорядку дня, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визначити спосіб участі позивачки у вихованні та спілкуванні з онуком у формі систематичних побачень з 10 год. до 16 год. суботи першого та третього тижня кожного місяця без присутності батька ОСОБА_3 з можливістю відвідування місця проживання позивачки з обов`язковим поверненням дитини за місцем його проживання, та в інший час за домовленістю із батьком дитини, зобов`язавши відповідача забезпечити зустріч дитини з бабою у встановлений для спілкування час.

При ухваленні рішення по даній справі судом враховано висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 320/9488/18.

Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що такий спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні онука та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як позивачки так і онука, а також є достатнім для забезпечення участі баби у процесі виховання онука.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 7, 19, 155, 159, 257, 263 Сімейного Кодексу України, ст. 12, 19, 77, 78, 80, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області, орган опіки та піклування Виконавчий комітет Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, про визначення способу участі у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у формі систематичних побачень з 10 год. до 16 год. суботи першого та третього тижня кожного місяця без присутності батька ОСОБА_3 з можливістю відвідування місця проживання ОСОБА_1 з обов`язковим поверненням дитини за місцем його проживання та в інший час за домовленістю із батьком дитини, зобов`язавши ОСОБА_3 забезпечити зустріч дитини з бабою у встановлений для спілкування час.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Роз`яснити сторонам можливість звернення до суду з позовом про зміну порядку спілкування бабусі ОСОБА_1 з внуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з урахуванням вікових змін та особливостей формування соціальних та сімейних зв`язків дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 : жителька АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 : зареєстрований в АДРЕСА_4 , житель АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_2 : 04210, м. Київ вул. Оболонська небережна, 15 корпус 3.

Третя особа Служба у справах дітей Боярської міської ради Київської області: 08150, м. Боярка, вул. М. Грушевського, 39, Київської області.

Орган опіки та піклування Виконавчий комітет Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області: 09401, смт. Ставище, вул. Цимбала Сергія, 35/1, Білоцерківського району Київської області.

Повне рішення складено 06 вересня 2023 року.

Суддя Н. М. Марущак