№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8912/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Жовноватюк В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Короті Романа Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Жовноватюка В.С., у цивільній справі № 760/19910/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 24 червня 2008 року між ВАТ «Банк» Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 33-955/08-А, відповідно до умов якого останній видано кредит у розмірі 29 148,00 доларів США, який вона зобов`язалась повернути та сплатити 16,5% річних за користування кредитними коштами до 24 червня 2013 року. Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 33-955/08-А-П, за умовами якого остання зобов`язалася перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за цим кредитним договором. 29 липня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 33-955/08-А від 24.06.2008 року, якою було змінено кінцеву дату повернення кредиту до 28 липня 2016 року. Також, 29 липня 2013 року між банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору поруки № 33-955/08-А-П від 24 червня 2008 року, якою змінено кінцеву дату повернення кредиту до 28 липня 2016 року та відсоткову ставку у розмірі 15% річних. В подальшому, 15 листопада 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, товариство набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договорами кредиту, в тому числі й за договором кредиту № 33-955/08-А та договором поруки № 33-955/08-А-П. Посилаючись на те, що відповідачі не виконали свої зобов`язання, ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 240 852,14 грн., з яких 63 621,31 грн. - 3% річних, 177 230,83 грн. - нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою. Вказані суми нараховані, виходячи з суми заборгованості за кредитом за період із 17.07.2017-17.07.2020 у розмірі 705 964,59 грн. Також ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 612,78 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року позов ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 33-955/08-А від 24 червня 2008 року, а саме 3% річних у розмір 63 621,31 грн.

В іншій частині позову ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» судовий збір у розмірі 3612,78 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

В задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Коротя Р.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_1 в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що позивач отримав право вимоги відносно відповідачів. Звертає увагу на те, що згідно п. 2 договору про відступлення права вимоги від 15 листопада 2018 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал», право вимоги переходить не раніше отримання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошових коштів за відступлення прав вимоги. Витяг з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами не є допустимим доказом, оскільки відсутня будь-яка відмітка АТ «Банк Фінанси та кредит» про відступлення права вимоги і вказаний документ підписаний уповноваженою особою позивача, яка є зацікавленою особою в відображенні цієї інформації. Звертає увагу на те, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року у справі № 760/3432/19 між тими самими сторонами та з того ж предмету спору, в якому констатовано відсутність у позивача прав вимоги та йому відмовлено в задоволенні позову про стягнення боргу. Також звертає увагу на те, що позивач просив стягнути суму грошових коштів в розмірі 240 852,14 грн. та відповідно цю суму вважає простроченим зобов`язанням, проте, нараховує 3% річних на іншу суму в розмірі 705 964,59 грн., яка за змістом позовних вимог не є простроченою, що є грубим порушенням ст. 625 ЦК України. Вказує, що позивач звернувся до суду з даним позовом 14 вересня 2020 року та просив стягнути з ОСОБА_1 3% річних, нараховані на суму заборгованості за кредитним договором за період з 17 липня 2017 року по 17 липня 2020 року, проте, період з 17 липня 2017 року по 14 вересня 2017 року не може входити до періоду стягнення, оскільки не охоплюється трирічним строком позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 24 червня 2008 року між ВАТ «Банк» Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 33-955/08-А, відповідно до умов якого останній видано кредит у розмірі 29 148,00 доларів США, який вона зобов`язалась повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 16,5% річних до 24 червня 2013 року (т.1, а.с. 11-15).

Також, 24 червня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 33-955/08-А-П, за умовами якого остання зобов`язалася перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за цим кредитним договором (т.1, а.с. 20-22).

29 липня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 33-955/08-А від 24.06.2008 року, за умовами якої позичальник зобов`язувався повністю повернути отримані за кредитним договором № 33-955/08-А від 24 червня 2008 року кошти до 28 липня 2016 року (т.1, а.с. 18-19).

Також, 29 липня 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору поруки № 33-955/08-А-П від 24 червня 2008 року,за умовами якої поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №33-955/08-А від 24 червня 2008 року, укладеним між кредитором та боржником у розмірі 29 148,00 доларів США, строком до 28 липня 2016 року зі сплатою 15% річних (т.1, а.с. 23).

15 листопада 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договорами кредиту та договорами поруки, в тому числі й за договором кредиту № 33-955/08-А від 24.06.2008 року та договором поруки № 33-955/08-А-Пвід 24.06.2008 року (т.1, а.с. 29-31).

Унаслідок невиконання боржником зобов`язання по сплаті кредиту, ТОВ «Вердикт Капітал» порушило перед судом питання про стягнення трьох процентів річних за період з 17.07.2017 по 17.07.2020 у розмірі 63 621,31 грн. та пені у розмірі подвійної ставки НБУ за вказаний період у розмірі 177 230,83 грн., а всього заборгованості в розмірі 240 852,14 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , стягнувши з неї заборгованість за кредитним договором № 33-955/08-А від 24 червня 2008 року, а саме три проценти річних у розмір 63 621,31 грн. Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що в даному випадку з ОСОБА_1 підлягає стягненню 3% річних в межах трирічного строку позовної давності, що передували зверненню до суду, за період з 17.07.2017-17.07.2020 у сумі 63 621,31 грн., які розраховані на загальну суму заборгованості за вказаний період у розмірі 705 964,59 грн., а тому у цій частині позов підлягає задоволенню.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 177 230,83 грн. нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою, а також в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції у вказаній частині.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення із відповідачки трьох процентів річних за кредитним договором у розмір 63 621,31 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язання за укладеним кредитним договором № 33-955/08-А від 24 червня 2008 року належним чином не виконані, кредитна заборгованість не сплачена.

При цьому, ОСОБА_1 не спростовано факт наявності в неї заборгованості за вказаним кревним договором, не надано власного розрахунку заборгованості на противагу розрахунку заборгованості, долученого позивачем до позову.

Положеннями ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Унаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор отримує право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16).

З урахуванням того, що невиконання відповідачем ОСОБА_1 свого щомісячного обов`язку по сплаті кредиту, є триваючим порушенням, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку з останньої підлягають стягненню три проценти річних в межах трирічного строку позовної давності, що передували зверненню до суду, за період з 17.07.2017 по 17.07.2020 у сумі 63 621,31 грн., які розраховані на загальну суму заборгованості за вказаний період у розмірі 705 964,59 грн.

При цьому, є безпідставними посилання представника ОСОБА_1 на те, що період з 17 липня 2017 року по 14 вересня 2017 року не може входити до періоду стягнення, оскільки не охоплюється трирічним строком позовної давності.

Так, 30 березня 2020 року прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Позов був поданий ТОВ «Вердикт Капітал» 14 вересня 2020 року, а тому строк позовної давності за вимогами про стягнення з ОСОБА_1 трьох процентів річних за період з 17 липня 2017 по 17 липня 2020 у сумі 63 621,31 грн. не пропущено.

Також безпідставними є посилання представника відповідача ОСОБА_1 на відсутність доказів про те, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 33-955/08-А від 24 червня 2008 року.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 листопада 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк « Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором до позичальників та /або поручителів, в тому числі й за договором кредиту № 33-955/08-А від 24 червня 2008 року. За відсутності обставин, що свідчать про нікчемність такого договору, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину. Судом не встановлено, що договір про відступлення права вимоги від 15 листопада 2018 року оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини не посилалися учасники справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Короті Р.О., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Короті Романа Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді