ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

IMEHEM УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Херсон

справа 766/11818/21

провадження 22ц/819/232/22

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Ляшенко О.В., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Булах Є.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської окружної прокуратури, Головного управління національної поліції в Херсонській області, Державної казначейської служби України про визнання незаконною бездіяльності органу державної влади та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Херсонської окружної прокуратури, Головного управління національної поліції в Херсонській області про визнання незаконною бездіяльності органу державної влали та відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог вказав, що у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні N0004147 від 11 листопада 2016 року за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України.

09 лютого 2017 року позивачу було оголошено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

21 жовтня 2019 року відносно нього проголошено виправдувальний вирок, який ухвалою Херсонського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року скасований, кримінальне провадження направлено на новий розгляд.

Таким чином, починаючи з 09 лютого 2017 року по теперішній час у зв?язку з тривалим розглядом кримінального провадження він перебуває у стані правової невизначеності.

Внаслідок порушення з вини відповідачів Херсонської окружної прокуратури та Головного управління національної поліції в Херсонській області розумних строків розгляду справи йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності, погіршенні психологічного стану. Через перебування у статусі обвинуваченого у нього порушились нормальні зв?язки з рідними та сусідами, він позбавлений можливості працювати за спеціальністю та заробляти кошти на утримання своєї родини.

Ураховуючи наведене, позивач просив суд визнати порушенням розумних строків розгляду кримінального провадженняNo0004147, перебуванням обвинуваченого протягом тривалого часу в стані правової невизначеності, а також на підставі ст. 1174, 1176 ЦК України стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням розумних строків, перебуванням у стані правової невизначеності незаконними діями органу досудового розслідування, прокуратури у розмірі 500000,00грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2021року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неправомірними діями чи бездіяльністю вілповідачів йому була завдана моральна шкода.

Крім того, позивач не довів наявність причинно-наслідкового зв?язку між спричиненням моральної шкоди та протиправними діями з боку відповідачів, а тому суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що тривале порушення розумних строків розгляду кримінальної справи та у зв?язку з цим перебування позивача у стані правової невизначеності протягом тривалого часу принижує його честь та гідність, завдає значних моральних страждань, які спричинили моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню державою.

Вказав, що при вирішенні справи судом першої інстанції не враховано рішення Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання судом розумних строків розгляду кримінального провадження.

Крім того, в апеляційній скарзі скаржник ставить питання про порушення судом норм процесуального права при постановленні судом ухвали від 22 листопада 2021 року, якою позивачеві було відмовлено у розгляді цивільної справи за правилами загального позовного провадження.

3 цього приводу апелянт зазначив, що ним в порядку ст. 49 ЦПК України була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, проте суд першої інстанції неправильно розцінив цю заяву, як зловживання позивачем своїми процесуальними правами задля зміни порядку розгляду справи зі спрощеного на загальне позовне провадження. Суд помилково зазначив, що заява про збільшення позовних вимог не містить жодних доводів, якими позивач обгрунтовує їх збільшення, а також вказав, що прохальна частина заяви не відповідає положенням ст. 183 ЦПК України, а тому безпідставно залишив її без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Херсонська окружна прокуратура просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2021 року без змін.

Відповідач вказав, що судом правильно застосовано при вирішенні справи норми ст. ст.23,1176 ЦК України, відповідно до яких право на відшкодування моральної шкоди має особа, у випадку встановлення факту заподіяння їй шкоди незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади. Однак такі обставини як порушення розумних строків розгляду кримінального провадження судом відносно позивача на які він посилається у позові як на підставу своїх позовних вимог, не є підставою для стягнення моральної шкоди з органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове розслідування,прокуратури або суду.

Поняття «розумний строк» є оціночним та визначається з огляду на критерії, встановлені статтею 28 КПК України і до закінчення розгляду судом кримінального провадження No0004147 від 11 листопада 2016 року відсутні підстави стверджувати про завдання позивачу моральної шкоди, у тому числі і у зв?язку з порушенням розумних строків розгляду кримінального провадження, перебування позивача в статусі обвинуваченого протягом тривалого часу.

У цьому випадку тривалий розгляд справи судом кримінального провадження не свідчить про наявність факту неправомірних дій чи бездіяльності відповідачів та завдання такими діями моральної шкоди позивачу.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу нескористалися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представники Херсонської окружної прокуратури, Головного управління національної поліції в Херсонській області проти задоволення апеляційної скарги заперечували, а рішення суду просили залишити без змін, як таке, що є законним та обгрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

Заслухавши доповідача, сторони, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 353 ч.2 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

За матеріалами справи встановлено, що ухвалою Херсонського міського суду від 26 липня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської окружної прокуратури, Головного управління національної поліції в Херсонській області про визнання незаконною бездіяльності органу державної влади та відшкодування моральної шкоди.

В ухвалі суд визначив, що справа, виходячи з розміру заявлених позовних вимог є малозначною, а тому має розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відповідності до ст. 49 ч.2 п.2 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

05 серпня 2021 року ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просив стягнути з відповідачів у рахунок відшкодування моральної шкоди 600000,00грн., обгрунтовуючи таке збільшення її щоденним зростанням. У п.2 прохальної частини цієї заяви просив провести розгляд справи в порядку загального позовногопровалження.

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року заява позивача про збільшення позовних вимог залишена без задоволення, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Постановляючи цю ухвалу суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 , подавши заяву про збільшення позовних вимог до 600000,00грн., мав на меті реалізувати зміну порядку розгляду справи зі спрощеного на загальне позовне провадження, що суд визнав зловживанням позивачем своїми процесуальними правами.

Аналізуючи зазначену ухвалу в порядку ст. 353 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що суд безпідставно залишив заяву про збільшення позовних вимог позивача без розгляду та у зв?язку з цим, в порушення вимог цивільного процесуального законодавства, здійснив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки за положеннями ст. 49 ЦПК України збільшення позовних вимог є безпосереднім правом позивача.

Так, встановлення фактичних обставин у справі, в тому числі, перевірка обгрунтованості доводів позивача є обов?язком суду, який реалізується в процесі розгляду справи, а тому мотиви, з яких виходив суд щодо зловживання позивачем наданими йому процесуальними правами, є неприйнятними, з приводу чого ухвалу суду від 22 листопада 2021року слід визнати необгрунтованою.

Згідно положень ст. 19 ц.6 ЦІК України до малозначних справ, серед іншого, відносяться справи шіна позову в яких не перевищує двісті п?ятдесят розмірівпрожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, із врахуванням поданої 05 серпня 2021 року ОСОБА_1 заяви про збільшення позовних вимог, справа не є малозначною, а тому підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ст. 376 ч.3 п.7 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов?язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовногопровадження.

Ураховуючи викладене, рішення суду від 22 листопада 2021 року підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового судового рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11 жовтня 2016 року до Єдиного рестру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провалження N. 0004147 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК України.

09 лютого 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідки, передбачені у статті 121 цього Кодексу (а.с.13).

30 березня 2017 року слідчим СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНІ в Херсонській області оголошено про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Цього ж дня прокурором Херсонської місцевої прокуратури Юрченко ПЮ. затверджено обвинувальний акт по кримінальному провадженню СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП України в Херсонській області, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004147 від 11 жовтня 2016 року (а.с. 16).

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 21 жовтня 2019 року, ухваленим у справі No766/5627/17 ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, який ухвалою Херсонського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року скасований, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно звіту автоматизованого розподілу справ між суддями від 20 грудня 2019року у справі №o766/5627/17, справу передано на розгляд головуючому судді Херсонського міського суду Херсонської області Смирнову Г. С.

Відповідно до звіту повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 03 березня 2021 року у справі №766/5627/17 суддю Смирнова Г.С., у зв?язку зі звільненням з посади, відведено, визначено головуючим у справі суддю Корольчук Н.В.

На момент розгляду судом першої інстанції цивільної справи №766/11818/21кримінальне провадження №0004147 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України нерозглянуто.

Звернувшись до суду з цивільним позовом про визнання незаконною бездіяльності органу державної влади та відшкодування моральної шкоди, позивач пов?язує спричинення йому моральної шкоди з порушенням органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратурою «розумних» строків розгляду кримінального провадження та у зв?язку з цим перебуванням його у стані правової невизначеності, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст. ст. 1174, ч.6 ст. 1176 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посалових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провалження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:??

- постановлення виправдувального вироку суду;??

- встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

- ??закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;??

- закриття справи про адміністративне правопорушення.

Перелік підстав, за наявності яких виникає право на відшкодування моральної та майнової шкоди відповідно до вимог Закону є вичерпним.

Отже, враховуючи що підставою для відшкодування моральної шкоди позивач визначає порушення розумних строків розгляду кримінального провадження 0004147 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та перебування його у статусі обвинуваченого протягом тривалого часу, без встановлення факту неправомірних дій чи бездіяльності з боку відповідачів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених законом підстав щодо відшкодування такої шкоди.

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів того, що посадовими особами органів оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування, прокуратури і суду вчинено протиправні дії відносно ОСОБА_1 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0004147.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Під час розгляду справи позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому з боку відповідачів моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зaзазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів і сім' і ци близьких родичів: душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням й майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , який не довів наявність правових підстав, з якими закон, зокрема, ст.1176 ЦК України, ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» пов`язує можливість відшкодування заподіяної шкоди, завданої діями вказаних органів.

Доводи апеляційної скарги зазначені висновки суду не спростовують, а відтак у наведеній частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦІК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2021року скасувати та прийняти у справі нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Херсонської окружної прокуратури, Головного управління національної поліції в Херсонській області, Державної казначейської служби України про визнання незаконною бездіяльності органу державної влади та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередно до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 31 серпня 2023 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько