Справа № 180/1098/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 серпня 2023 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Янжули О.С.
секретар - Котова Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 180/1098/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю та стягнення грошової компенсації,-
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю та стягнення грошової компенсації.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюб зареєстровано 04 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Маргангецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 44.
За час шлюбу, ними 21 липня 2012 року, на підставі договору купівлі-продажу, було набуто у власність колісний транспортний засіб марки " MAZDA 3", 2008 року випуску, р.н. НОМЕР_1 . Реєстрація даного транспортного засобу була проведена 25 липня 2012 року. В особливих відмітках визначено тільки право керування транспортним засобом за нею - ОСОБА_1 .
Дане майно є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, однак з приводу поділу майна між ними виник спір, який в позасудовому порядку вирішити не передбачилось можливим.
Зазначила, що згідно відомостей з ТСЦ МВС №1249 від 28 грудня 2021 року, наданих на адвокатський запит, вищезазначений транспортний засіб перереєстровано у ТСЦ МВС №1245 на матір відповідача - ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2021 року, з видачею свідоцтва про реєстрацію СТХ423503 та номерного знаку НОМЕР_1 .
Згоди на відчуження автомобіля вона не надавала, угода укладена відповідачем всупереч ч. 3 ст. 65 СК України.
Вважає, що зазначений автомобіль, який набутий за спільні кошти під час шлюбу, є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю.
Оскільки транспортний засіб є неподільною річчю, крім того був відчужений без її згоди та перебуває у власності третьої особи, визнання права власності в частках на нього є неможливим. Оспорювання договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не буде ефективним способом захисту її порушеного права. Верховним Судом України, з даних правовідносин, викладено правову позицію, згідно якої у разі відчуження транспортного засобу без згоди другого подружжя, останній має право на одержання грошової компенсації.
За таких обставин просить суд поділити між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, що є спільною сумісною власністю - автомобіль «MAZDA 3», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1598 см. куб., державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, VIN: НОМЕР_2 . Також стягнути з ОСОБА_2 , на її, ОСОБА_1 , користь 69 426,00 грн. компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки «MAZDA 3», 2008 року випуску, об`єм двигуна 1598 см.куб, державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, VIN: НОМЕР_2 , та понесені нею судові витрати.
Позивач надала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 882,40 грн.; витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень та витрати про оцінку вартості автомобіля в розмірі 1200,00 гривень просить стягнути з відповідача на її користь.
Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомляв, заяв чи клопотань від нього також не надходило.
Згідно довідки головного спеціаліста сектору реєстрації та обліку громадян відділу "ЦНАП" виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області О. Коваленко від 19.08.2022 року №15/04-1854 надати інформацію щодо реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неможливо, у зв`язку з відсутністю відомостей в реєстрі територіальної громади. ( а.с. 41).
Копією паспорту громадянина України, виданого 04 червня 1999 року Марганецьким МВУМВС України у Дніпропетровській області. на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новокиївка, Томаківського району, Дніпропетровської області, який наявний в матеріалах даної справи підтверджується, що останнє відоме місце реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 ( а.с. 49).
У зв`язку з чим відповідач крім викликів за зазначеною адресою був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Оголошення про виклик відповідача опубліковано: 08.08.2023 року.
Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Цією ж нормою Основного Закону України держава узяла на себе обов`язок забезпечення реалізації громадянами своїх конституційних прав.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 04 березня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_3 , виданого 04 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 44.
За час шлюбу, 21 липня 2012 року, набули у власність колісний транспортний засіб марки "MAZDA 3", 2008 року випуску, р.н. НОМЕР_1 .
Дана обставина підтверджується копією відповіді адміністратора ТСЦ МВС №1249 від 05.97.2022 року №31/4-1249-20аз, наданої адвокату О. Гончаренко на його адвокатський запит від 20.06.2022 року, вбачається, що згідно Єдиного Державного реєстру транспортних засобів станом на 02 липня 2022 року автомобіль «MAZDA 3», номер VIN: НОМЕР_2 , зареєстровано 25 липня 2012 року за ОСОБА_2 , на підставі довідки-рахунку № ДГII 278965 від 21 липня 2012 року, з видачею свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , в особливих відмітках визначено тільки право керування транспортним засобом ОСОБА_1 .
28 грудня 2021 вище зазначений транспортний засіб перестроювано у ТСЦ МВС №1245 за ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеному у ТСЦ №1245/2021/3007582 від 28 грудня 2021 року, з видачею свідоцтва про реєстрацію СТХ НОМЕР_5 та номерного знаку НОМЕР_1 .
У позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що оскільки даний автомобіль набутий нею з відповідачем за час шлюбу, то він є їхньою спільною сумісною власністю. А так, як транспортний засіб є неподільною річчю, крім того був відчужений без її згоди та перебуває у власності третьої особи, визнання права власності в частках на нього є неможливим. Оспорювання договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є ефективним способом захисту її порушеного права.
Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, придбане подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини та самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше
не визначено домовленістю між ними.
Таким чином судом встановлено, що майно - КТЗ MAZDA 3, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , набуто подружжям за час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю.
Відповідач відчужив автомобіль, що є спільною сумісною власністю подружжя.
Доказів надання ОСОБА_1 згоди на відчуження автомобіля матеріали справи не містять. Установивши, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач відчужив його без згоди позивача як іншого із подружжя, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.
Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Ринкова вартість колісного транспортного засобу MAZDA 3 , 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір червоний, VIN: НОМЕР_2 станом на 01.06.2022 року (на дату проведення оцінки) складає 138 852 грн. без ПДВ, що підтверджується висновком про вартість майна, з додатками, здійсненого суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 від 01.06.2022 року, який діяв згідно договору на проведення незалежної оцінки майна за №15-22 від 31.05.2022 року укладеного з ОСОБА_1 (замовник) ( а.с.10-33).
Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також
достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині поділу автомобіля між подружжям, оскільки спірний автомобіль відчужений третій особі, тобто суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вказаної позовної вимоги, однак, так як спірний автомобіль було набуто подружжям за час шлюбу і був їх спільною сумісною власністю. Відповідач відчужив автомобіль без надання ОСОБА_1 згоди на відчуження автомобіля, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Нормами п.1,2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера адвоката Гончаренка О.О. від 01 серпня 2022 року, вартість правничої допомоги склала 2000,00 гривень, (за підготовку позовних матеріалів про поділ майна, що є спільною сумісною власністю та стягнення компенсації), які сплачені позивачем та підлягають стягненню на її користь з відповідача. ( а.с.36).
За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
Щодо витрат понесених позивачем на виготовлення звіту про оцінку автомобіля в сумі 1200,00 грн., то вони також підлягають задоволенню.
Так в матеріалах справи наявна копія товарного чека суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 №6 від 01.06.2022 року, якою підтверджується що позивачем понесенні витрати на виготовлення звіту про оцінку автомобіля в сумі 1200,00 гривень ( а.с.34). Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на проведенням оцінки вартості автомобіля в розмірі 1200,00 грн.
На підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивача частково задоволені, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., який останньою було сплачено при поданні вищезазначеного позову ( а.с. 5).
Керуючись ст. ст. ст. ст. 4,10, 12, 13 ,76, 81,133,137, 141, 259, 263-265,268,273,274-277,279,280-283,289,352,354,355 ЦПК України, ст. ст.60, 69,70,71 СК України, ст. 392 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю та стягнення грошової компенсації, - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новокиївка, Томаківського району, Дніпропетровської області, РНОКПП - НОМЕР_6 , останнє відоме місце реєстрації якого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Вільне, Томаківського району, Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_7 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 гривні 40 копійок, витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень 00 копійок, витрати на залучення експерта у розмірі 1200 гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула