Справа № 624/920/21
провадження № 2/624/3/23
УХВАЛА

31 серпня 2023 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Крапівки Т.В., за участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Кегичівка, Харківської області заяву про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ковток О.В. подала до суду заяву про зміну предмету позову та з урахуванням змінених позовних вимог просила суд: 1) визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на земельну ділянку площею 0,005 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ААР № 606239, укладеного 15.05.1999 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Кегичівської державної нотаріальної контори Удовіченко С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 785. 2) Визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 на території Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області, яка була розроблена 31.05.2019 ФОП ОСОБА_7 , в частині її розробки щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0047 площею 0,01га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 на території Кегичівської селищної ради Красноградського (колишнього Кегичівського) району Харківської області . 3) Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0047 площею 0,01га для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 на території Кегичівської селищної ради Красноградського (колишнього Кегичівського) району Харківської області, здійснену на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 на території Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області, яка була розроблена 31.05.2019 ФОП ОСОБА_7 4) Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0047 площею 0,01 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 , який був укладений 27 серпня 2019 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 та посвідчений Терещенко Л.О., державним нотаріусом Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Кегичівської державної нотаріальної контори Харківської області; 5) Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0047 площею 0,01 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номеру запису про право власності № 32964314 від 27 серпня 2019 року, внесене на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 603, виданий 27.08.2019, видавник ОСОБА_8 , державний нотаріус Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області, виконуюча обов`язки державного нотаріуса Кегичівської державної нотаріальної контори Харківської області; 6) Витребувати від відповідача ОСОБА_2 , як добросовісного набувача, та передати ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,005 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ААР № 606239, укладеного 15.05.1999 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Кегичівської державної нотаріальної контори Удовіченко С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 785, яка розташована у складі земельної ділянки за кадастровим номером :02:005:0047, в частині перетину (накладки), вказаному у рішенні Державного кадастрового реєстратора Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Рівненській області № РВ-023 від 18.05.2023 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Від вимоги про встановлення факту належності померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,005 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 , що була придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ААР № 606239, укладеного 15.05.1999 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Кегичівської державної нотаріальної контори Удовіченко С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 785, позивач відмовляється.

В обґрунтування даної заяви зазначила, що після виконання замовлення 08.05.2023 ФОП ОСОБА_9 було подано заяву до Держгеокадастру про внесення відомостей щодо вказаної вище земельної ділянки до Державного земельного кадастру. 18.05.2023 Державним кадастровим реєстратором Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Рівненській області було винесено рішення №РВ- 023 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, де однією з підстав, зокрема, зазначено: «розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини». Також у рекомендаціях зазначено, що «Дані про земельну ділянку в електронному документі не відповідають Постанові № 1051 від 17.10.2012р. «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», а саме відповідно до Ст.111 при перевірці електронного документу виявлено перетин ділянок з ділянкою :02:005:0047; Площа співпадає на 100 (Накладка)...». Отже, під час розробки вказаної вище технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_1 на території Кегичівської територіальної громади Красноградського району Харківської області було виявлено перетин спірної ділянки з ділянкою з кадастровим номером :02:005:0047, яка належить відповідачці. Таким чином, хронологія правочинів, пов`язаних з купівлею-продажем земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , виглядає наступним чином.

15.05.1999 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ААР № 606239, укладеного 15.05.1999 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Кегичівської державної нотаріальної контори Удовіченко С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 785, покійний ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_5 спірну земельну ділянку площею 0,005 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 , якою користувався до дня його смерті (адже саме на цій земельній ділянці був розташований належний покійному фотопавільон). Вказана земельна ділянка була відчужена ОСОБА_5 як частина належної їй на праві приватної власності земельної ділянки загальною площею 0,16 га, право власності на яку посвідчувалося державним актом ХР 15-50-00-6261, виданим 15 лютого 1999 Кегичівського селищною радою Харківської області.

21.12.2004 ОСОБА_5 продала ОСОБА_6 (на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , що був посвідчений 21.12.2004, за р.№ 2477 приватним нотаріусом Кегичівського районного нотаріального округу Харківської області Удовіченко С.О.) ту ж саму земельну ділянку площею 0,16 га на підставі того ж самого державного акту ХР 15-50-00-6261, виданого 15 лютого 1999 року Кегичівського селищною радою Харківської області, без урахування того, що частина земельної ділянки площею 0,005 га для ведення особистого підсобного господарства вже була нею продана раніше ОСОБА_4 , вибула з її володіння, і тому ОСОБА_5 вже не мала права нею розпоряджатися.

31.05.2019 року на замовлення ОСОБА_6 ФО-П ОСОБА_7 була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 на території Кегичівської селищної ради Кегичівського району Харківської області, відповідно до якої було присвоєно кадастрові номери двом земельним ділянкам: кадастровий номер :02:005:0046 земельній ділянці площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та кадастровий номер :02:005:0047 земельній ділянці площею 0,01 га для ведення особистого селянського господарства.

Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.

З огляду на викладене володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна.

Отже, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-п. провадження № 14-2цс21.

Враховуючи вказане, зазначила, що до відповідачки ОСОБА_2 перейшло право реєстраційного володіння на 100% спірної земельної ділянки шляхом реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належної їй земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0047 площею 0,01 га для ведення особистого селянського господарства, а тому ефективним способом захисту прав позивача є пред`явлення віндикаційного позову до відповідачки ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки із її володіння у частині накладення на земельну ділянку позивача.

Відповідачка ОСОБА_2 27 серпня 2019 року придбала земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0047 площею 0,01 га для ведення особистого селянського господарства за сплатним договором купівлі-продажу з дотриманням вимог законодавства, що передбачені для укладення таких правочинів, а тому вона є добросовісним набувачем цієї земельної ділянки та не може бути безпідставно позбавлена права власності.

В свою чергу позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_4 , у встановлений законом спосіб прийняв спадщину, тому до нього перейшли усі інші права та обов`язки спадкодавця ОСОБА_4 , що належали йому на час смерті, в тому числі право звернення до суду із віндикаційним позовом щодо захисту свого порушеного майнового права.

Спірна земельна ділянка, яка на праві власності належала ОСОБА_4 (право власності якої на спірну ділянку не оспорено та не скасовано у встановленому законом порядку) безпідставно вибула з володіння поза волею власника на підставі договору купівлі-продажу, яким її було передано у власність ОСОБА_6 , з подальшим її відчуженням останньою ОСОБА_2 також на підставі договору купівлі-продажу, а тому наявні усі підстави про витребування земельної ділянки площею 0.005 га згідно статті 388 ЦК України в межах її накладення.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ковток О.В. підтримала заяву та просила прийняти її до розгляду.

Позивач підтримав свого представника та просив задовольнити заяву.

Представник відповідача адвокат Лавров В.В. в судовому засіданні заперечував проти прийняття заяви про зміну предмету позову, зазначивши, що дана заява складена в порушення вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, оскільки в даній заяві відсутні сторони, вона не містить відомостей щодо досудового врегулювання спору, не зазначена ціна позову, а також судовий збір сплачений не в повному обсязі. Тому просив відмовити в прийняття даної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 підтримала думку свого представника.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши заяву про зміну предмету позову, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Так, ЦПК України передбачає право позивача змінити предмет або підставу позову, необхідно чітко розуміти поняття й ознаки цих правових явищ. При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. В другій частині даної статті зазначено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно зі ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Статтею 183 ЦПК України передбачені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення. Частиною першою даної статті встановлено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України);

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

В другій частині зазначеної статті вказано, що письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду, що передбачено ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Судом встановлено, що зі змісту заяви представника позивача про зміну предмету позову вбачається, що вона не суперечить положенням ч. 3 ст. 49 ЦПК України, оскільки сторона позивача змінює лише предмет позову, а підстави позову лишаються незмінними.

Крім того, така заява про зміну предмету позову подана в межах встановлених законом процесуальних строків, оскільки подана на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 5 ст. 49 ЦПК України представником позивача до заяви про зміну предмету позову додані докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Також, заява представника позивача про зміну предмету позову подана у відповідності до вимог ст. 183 ЦПК України.

Отже, враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що доводи представника відповідача щодо невідповідності заяви вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України не знайшли свого підтвердження, а тому наявні правові підстави для прийняття заяви про зміну предмету позову, в зв`язку з чим, суд приймає заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ковток О.О. про зміну предмету позову до розгляду.

Щодо доводів представника відповідача стосовно невірної сплати судового збору суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст. 176 ЦПК України встановлено, що у разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою. У разі зменшення розміру позовних вимог питання про повернення суми судового збору вирішується відповідно до закону.

Так, до заяви про зміну предмету позову представником позивача надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3632 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

При ознайомленні з матеріалами справи, заяви про зміну предмету позову встановлено, що позивач при поданні даної позовної заяви та заяви про зміну предмету позову сплатив судовий збір в сумі 908 грн, 681 грн, 992,40 грн, 3632 грн.

Подана позивачем заява про зміну предмету позову має додаткових чотири вимоги немайнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору позовної заяви немайнового характеру, яка подана: юридичною особою становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 гривні.

Так представник позивача подаючи заяву про зміну предмету позову, просить замість одної позовної вимоги майнового характеру та одної позовної вимоги немайнового характеру, як було зазначено у первісній позовній заяві, зазначено ще додаткових чотири вимоги немайнового характеру. При цьому судом встановлено, що представником позивача пред`являючи заяву про зміну предмету позову сплачено судовий збір в сумі 3632 грн, тоді як повинно бути сплачено 4294,40 грн.

Отже судом у підготовчому засіданні встановлено, що провадження у справі було відкрито за заявою поданою без додержання вимог закону щодо сплати судового збору.

На підставі викладеного, з урахуванням немайнового характеру пред`явлених в заяві про зміну предмету позову, їх кількості, позивачем за подання заяви про зміну предмету позову має бути доплачено судовий збір в розмірі 662,40 грн (2684*4, за виключенням вимог за первісним позовом) та надано суду документ про його сплату.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК Харків обл/СТГ Кегичiвка/22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947 Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0020609 Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Кегичівський районний суд Харківської області (назва суду, де розглядається справа).

За правилами ч. 1, ч. 11 ст. 187 ЦПК України суд має відкрити провадження у справі в разі відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Враховуючи виявлені недоліки при оформленні заяви про зміну предмету позову в частині сплати судового збору, на виконання вимог національного законодавства, а саме - частини першої ст. 185 ЦПК України, суддею постановляється ухвала про залишення позовної заяви без руху та позивачу встановлюється строк для усунення недоліків.

Позивачу слід взяти до уваги, що якісна підготовка до судового розгляду спрямована в першу чергу на захист прав самого позивача та забезпечення розгляду справи у порядку, про який просить позивач, без зволікань, з додержанням розумних строків, наслідком чого стане економія не тільки процесуального часу сторін і суду, а й зменшення судових витрат, пов`язаних із безпосереднім розглядом справи.

Суд надає позивачу максимальний з передбачених ЦПК України строк на усунення недоліків.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.13 ст. 187, п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 187, 197, 258, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Прийняти заяву про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали, а саме доплатити судовий збір у розмірі 662,40 гривень на користь держави.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 04 вересня 2023 року.

Суддя Т.В. Крапівка